ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1344/23 Справа № 180/1144/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Янжула О. С. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Космачевської Т.В., 
суддів: Канурної О.Д., Халаджи О.В.,
за участю секретаря судового засідання Попенко Ю.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року, ухвалене судом у складі головуючого судді Янжули О.С. в місті Марганець Дніпропетровської області в цивільній справі номер 180/1144/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків,

В С Т А Н О В И В:
В серпні 2022 року  ОСОБА_1 звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської областіз позовом до Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він знаходився у трудових відносинах з Марганецьким гірничо-збагачувальним комбінатом, правонаступником якого є Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат». За час роботи на даному підприємстві він отримав професійні захворювання, які обумовлені умовами, в яких він працював. 
Тривала дія шкідливих факторів виробничого середовища на організм, недосконалість технологічних процесів, відсутність денного освітлення, несприятливий мікроклімат, важка фізична праця, вимушена робоча поза, сприяли розвитку професійних захворювань.
Відповідно до довідки МСЕК серії 12ААА №060456 позивачу встановлена третя група інвалідності та визначено 65% втрати працездатності.
Внаслідок професійного захворювання позивачу завдано моральної шкоди, оскільки він втратив професійну працездатність.
У зв`язку з захворюванням було порушено та порушуються його нормальні життєві зв`язки, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, в нього постійно виникають складнощі у зв`язку із загальною слабкістю, втомою та болями. Тривалий процес лікування позбавляє позивача можливості вести повноцінний спосіб життя. Він постійно відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів. 
Все це постійно і негативно позначалося і позначається на його душевному та фізичному стані. Негативні зміни в його житті є незворотними, його самопочуття лише погіршується. 
Просив суд стягнути з АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я на виробництві, 150000,00 грн, а також витрати на правничу допомогу в сумі 15000,00 грн.
Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 
року  позовні вимоги  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Марганецький 
гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків – задоволено частково.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь  ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000,00 грн з відрахуванням податків та інших обов`язкових платежів. 
В задоволенні інших позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. 
Стягнуто з Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» на користь  ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн.
Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд змінити рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року в частині розміру відшкодування моральної шкоди, зменшивши його розмір до 65000,00 грн, та скасувати судове рішення в частині стягнення витрат на правничу допомогу. 
Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду є необґрунтованим. 
Відповідачем вимоги нормативно-правових актів з охорони праці не порушувалися. Підприємство забезпечило позивача спеціальним одягом та усіма необхідними засобами індивідуального захисту, створило безпечні і нешкідливі умови праці. В матеріалах справи відсутні докази порушення відповідачем норм законодавства з охорони праці з боку. 
АТ «Марганецький ГЗК» проводить належні комплексні заходи щодо поліпшення раніше запроваджених умов праці робітників комбінату, які направлені на запобігання виробничого травматизму, професійних захворювань та виробничих аварій. 
Відповідно до розділу IV пункту 4.22 Колективного договору, укладеного на АТ «Марганецький ГЗК» між адміністрацією та трудовим колективом на 2012 року, дію якого продовжено на даний час, передбачено сприяння робітниками комбінату, отримавшим виробничі травми та профзахворювання, в своєчасному в повному розмірі виплат відшкодування шкоди відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Комбінат своєчасно перераховував та перераховує на даний час страхові внески, передбачені діючим законодавством, а Фонд соціального страхування України в свою чергу, нарахував та сплатив позивачу одноразову допомогу, та продовжує нараховувати та виплачувати щомісячні виплати. Виплата робітникам комбінату моральної шкоди, колективним чи трудовим договором, не передбачена.
Крім того, на думку відповідача, в його діях відсутній причинний зв`язок між діянням підприємства та заподіянням шкоди позивачу.
Суд першої інстанції не дослідив всі обставини справи, залишив без уваги аргументи та доводи відповідача, необґрунтовано завищив розмір моральної шкоди, що призвело до ухвалення незаконного рішення в частині розміру моральної шкоди. Тому в цій частині має бути змінений розмір моральної шкоди до 65000,00 грн. 
Крім того, позивачем не доведено розмір витрат на правничу допомогу, тому в цій частині рішення має бути скасоване.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1  просить залишити  апеляційну скаргу відповідачабез задоволення, рішення суду першої інстанції – без змін.
Розмір стягнутої моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, внаслідок виконання трудових обов`язків позивача є цілком співмірним загальному стажу роботи на підприємстві.
Відповідач не надає жодного доказу, який би спростовував висновки, встановлені судом першої інстанції. 
В судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чепурнов В.І. апеляційну скаргу відповідача не визнав, вважав її безпідставною та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.
В судове засідання апеляційного суду представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до статей 128, 130 ЦПК України. 
Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, 
належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю представника відповідача. 
Заслухавши головуючого, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно зі статтями 13 і 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням 
особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з Марганецьким гірничо-збагачувальним комбінатом, правонаступником якого є Акціонерне товариство «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», що підтверджується записами в його трудовій книжці (а.с. 10-16).
Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16 червня 2022 року стосовно ОСОБА_1 встановлено, що професійне захворювання виникло внаслідок шкідливих умов на виробництві (а.с. 32-35).
Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серії 12 ААА №060456 від 19 липня 2022 року позивачу первинно встановлено 65 відсотків втрати професійної працездатності за професійними захворюваннями (а.с. 29).
Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ №130406 від 30 червня 2022 року позивачу первинно встановлено 3 групу інвалідності, протипоказано важку фізичну працю, тривалу ходу, вимушену позу, переохолодження (а.с. 29). 
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог. 
Такий висновок суду першої інстанції є правильним, відповідає обставинам справи та нормам закону.
У відповідності до статті 4 Закону України Про охорону праці державна політика в області охорони праці, базується; зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які постраждали від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань.
Відповідно до частини другої статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.
Статтею 173 КЗпП України передбачено, що потерпілий має право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.
Частиною першої статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких зазнала особа у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. 
При визначені розміру моральної шкоди суд оцінює глибину, характер та тривалість душевних страждань та нервових переживань, істотності недоотриманих благ, а також 
конкретні обставини по справі і розмір втрати професійної працездатності, призначення позивачу групи інвалідності, характер професійних захворювань та їх наслідки для здоров`я позивача, керується принципом розумності, виваженості та справедливості. Крім того, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про встановлений розмір відшкодування моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, у розмірі 100000,00 грн. 
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність належними та допустимими доказами факту спричинення працівникові ушкодження його здоров`я, що виражається у стійкій втраті ним працездатності, встановленні групи інвалідності, та обґрунтованості відшкодування моральної шкоди.
Доводи апеляційної скарги щодо безпідставного стягнення витрат на правничу допомогу, спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема, договором про надання правової допомоги від 03 січня 2022 року та квитанцією №480030 про сплату позивачем вартості правничої допомоги, яка підлягає стягненню з відповідача на його користь, відповідно до ст. 141 ЦПК України. Будь-яких доказів не співмірності такої вартості правничої допомоги відповідачем не надано. 
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).
Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.
За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. 
Підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, витрати відповідача АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» по сплаті судового збору, пов`язані з поданням апеляційної скарги, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» – залишити без задоволення, рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року– без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: