Дата документу  Справа № 332/2777/22 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
ЄУ № 332/2777/22                                 Головуючий в 1 інстанції Ретинська Ю.І.
Провадження №33/807/248/23                                  Доповідач в 2 інстанції Тютюник М.С.
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 лютого 2023 року                                                  місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., розглянувши клопотання захисника ОСОБА_1 – адвоката Вельможка О.О. про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м. Запоріжжя від 17 січня 2023 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ВСТАНОВИВ:

17 січня 2023 року постановою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

30 січня 2023 року адвокат Вельможко О.О. через суд першої інстанції звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вищевказану постанову суду першої інстанції та клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження. В обґрунтування клопотання зазначив, що копію постанови отримав лише 20 січня 2023 р., і до 28 січня 2023 р. не міг зв`язатися з ОСОБА_1 для узгодження питання щодо подання апеляційної скарги, тому вважає пропущений ним строк з поважних причин.

Ознайомившись з матеріалами справи, перевіривши доводи клопотання апелянта, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.

Отже, за вище наведеною нормою строк на подачу апеляційної скарги обчислюється не з моменту ознайомлення з постановою судді чи з моменту отримання її копії, а з дня її винесення. 

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду вказаної справи 17 січня 2023 року Заводським районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

При цьому, матеріали справи про адміністративне правопорушення засвідчують, що її розгляд 17 січня 2023 року відбувався у присутності захисника ОСОБА_2 – адвоката Вельможко О.О., який здійснював правовий захист свого клієнта в суді першої інстанції за договором про надання правничої допомоги від 7 грудня 2022 рр. (а.с. 17) та отримав копію оскаржуваної постанови в день її винесення, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.23). 

За таких обставин, з урахуванням чітко визначеного статтею 294 КУпАП порядку оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення, за обставини розгляду справи у присутності захисника ОСОБА_2 – адвоката Вельможко О.О., вважаю відсутніми обґрунтовані обставин, які б свідчили про поважність причин пропуску процесуального строку та необхідність поновлення строку апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції.

Посилання сторони захисту про отримання оскаржуваного рішення 20 січня 2023 р. суперечать матеріалам справи, зокрема розписці про отримання саме 17 січня 2023 р, при цьому отримання копії постанови навіть 20 січня 2023 р. перебувало в межах строку на апеляційне оскарження і адвокат не був позбавлений можливості звернутися до апеляційної інстанції у строки, передбачені ст. 294 КУпАП. 

Доводи апелянта, що він не мав можливості зв`язатися із ОСОБА_1 через перебування його в зоні бойових дій слід відхилили, оскільки такі твердження адвоката документально не підтверджені.

Чинні норми КУпАП стосовно права на оскарження постанови місцевого суду у справі про адміністративні правопорушення забезпечують за аналогією з правом на доступ до суду, закріпленим у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., законну мету і не порушують саму сутність цього права.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні у справі "Мельник проти України", норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження і перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. (Рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року).

Наведена ініціатором відповідного клопотання причина пропуску строку на апеляційне оскарження не переконує у поважних причинах, які були чи є об`єктивно непереборними, тобто такі, що не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами, труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до апеляційної інстанції у строк, визначений законом і такі обставини мають бути підтверджені скаржником.
Отже, наявність суттєвих перешкод у своєчасній реалізації  ОСОБА_1 прав на апеляційне оскарження судового рішення за обставин обізнаності про судовий розгляд справи та винесеного судом рішення, строк оскарження якого згідно ст.294 КУпАП обчислюється з дня винесення постанови, апелянтом не наведені і апеляційним судом не встановлені, що у своїй сукупності засвідчує відсутність поважних причин пропуску строку на оскарження.

З урахуванням вказаного, а також того, що ні  ОСОБА_1 , ні його адвокат не були позбавлені права оскаржити судове рішення у строки передбачені діючим КУпАП, суд вважає за необхідне відмовити у поновленні пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Заводського районного суду м.Запоріжжя від 17 січня 2023 року.

Оскільки у поновлені строку відмовлено, апеляційна скарга, у відповідності до вимог ст.294 КУпАП, повертається особі, яка її подала.

Керуючись ст.294 КУпАП, суддя 

ПОСТАНОВИВ:

відмовити захиснику ОСОБА_1 – адвокату Вельможко О.О. у задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови Заводського районного суду м.Запоріжжя від 17 січня 2023 року відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КупАП, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
апеляційного суду                                                        М.С. Тютюник