Дата документу 18.01.2023 Справа № 337/3725/22

Запорізький Апеляційний суд

ЄУН 337/3725/22 Пр. № 22-ц/807/386/23  	Головуючий у 1-й інстанції Котляр А.М. Суддя-доповідач Гончар М.С.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2023 року                                                        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді (судді-доповідача)                Гончар М.С.
суддів                                                Маловічко С.В., Подліянової Г.С.
за участі секретаря                                        Остащенко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2022 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Хортицький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту, що має юридичне значення

ВСТАНОВИВ:

08.11.2022 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеною заявою (а.с. 1-4), в якій просила встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шелюги, Якимівського району, Запорізької області.
В обґрунтування своєї заяви заявник зазначала, що батько заявниці - ОСОБА_3 помер на тимчасово окупованій території України у селі Шелюги Мелітопольського району Запорізької області. Якимівська селищна адміністрація Мелітопольского району видала свідоцтво про смерть ОСОБА_3 . Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті.
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Котляра А.М. (а.с. 13). 
Ухвалою суду першої інстанціїу (а.с. 14) провадження у справі відкрито та дану справу призначено до розгляду в день надходження вищезазначеної заяви заявника.
Оскільки, в силу вимог ст. 317 ч. 2 ЦПК України справи про встановлення факту..смерті особи на …тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2022 року (а.с. 17-19) заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення у цій справі залишено без задоволення.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, заявник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 21-29) просила рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати та ухвалити постанову, якою заяву задовольнити в повному обсязі. 
В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 30).
Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 29 листопада 2022 року (а.с. 34), дану справу призначено до апеляційного розгляду (а.с. 35).
Заінтересована особа не скористалась своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу заявника.
Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.
У судовому засіданні 30 листопада 2022 року апеляційним судом було розпочато розгляд цієї справи по суті (а.с.43-47) за присутністю представника заявника ОСОБА_1 – адвоката Аворник Л.В. (а.с. 41-42): заслухано доповідь судді-доповідача, пояснення представника заявника, яка у тому числі на запитання апеляційного суду зазначала, що заявник є дочкою померлого, який закінчив життя самогубством на тимчасово окупованій РФ території України, шлюб між батьками заявника свого часу був розірваний, батько жив окремо один, заявник мешкає у м. Запоріжжі із матір`ю, заявник не отримувала будь-якого документу про смерть батька та не була присутня на похоронах останнього, хоронив батька начеб - то його двоюрідний брат, з якими у заявника зв`язку немає, фотокартки могили батька також відсутні, у батька залишився на тимчасово окупованій території будинок, на який вона бажає оформити свої спадкові права, оголошено перерву у розгляді справи в порядку задоволення клопотання представника заявника після роз`яснення останній в порядку ст. 12 ч. 5 ЦПК України апеляційним судом права заявити (не заявити) клопотання про надання додаткових доказів у цій справі (лікарське свідоцтво про смерть батька, видане на тимчасово окупованій території, свідки, які були очевидцями смерті чи поховання батька, фотокартки могили батька тощо), а також наслідки незаявлення такого клопотання, а саме: апеляційний суд буде переглядати законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах наявних у цій справі матеріалів та доказів.
У січні 2023 року через канцелярію апеляційного суду надійшли клопотання представника заявника про виклик та допит у цій справі в якості свідків самого заявника та її матері - ОСОБА_4 (а.с. 57), а також долучення до матеріалів цієї справи зробленої стороною заявника роздруківки з месенджеру «ВАЙБЕР» на 3-х арк. (а.с.58-61).
У дане судове засідання належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи представник заінтересованої особи (а.с.53) та представник заявника – адвокат Аворник Л.В. (а.с.48) не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.
За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.
Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.
При вищевикладених обставинах, на підставі ст. ст. 371-372 ЦПК України апеляційний суд ухвалив: розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю учасників цієї справи, що не з`явились, за присутністю заявника ОСОБА_1 , її представника – адвоката Слєсарь О.В. (а.с.28) та свідка ОСОБА_4 за наявними у цій справі матеріалами та доказами.
Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.
Заслухавши у даному судовому засіданні доповідь судді-доповідача, пояснення заявника та її представника, свідків ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с. 62-65), перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши роздруківку «ВАЙБЕР» (а.с.59-61) та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга заявника ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.
В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Судовими рішеннями є: ..рішення, постанови… (ст. 258 ч. 1 п.2,3 ЦПК України).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.
Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні вищезазначеної заяви заявника у цій справі, керувався ст. ст. 193, 294, 315, 316, 318 ЦПК України та виходив із такого.
Ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначено перелік фактів, які можуть бути встановлені судом. Так, відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Згідно з положеннями п.2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.
Якщо документи про смерть особи відсутні, то державна реєстрація її смерті проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті.
Відповідно до положень ч.2 ст. 49 ЦК України, актами цивільного стану є, серед іншого, смерть фізичної особи. А згідно з положеннями частини 3 і 4 цієї ж статті, смерть фізичної особи підлягає державній реєстрації відповідно до закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року № 1207-18, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.
Як передбачено ч.1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.
Відповідно до роз`яснень, наданих в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.
Однак, «… під час розгляду судами справ про встановлення факту…смерті особи на тимчасово окупованій територіях України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтується на положеннях чинного законодавства…(лист голови Касаційного цивільного суду Верховного Суду а.с. 38-40). 
Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження, копія а.с. 8).
На підтвердження факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 на тимчасово окупованій РФ території України с. Шелюги Якимівського району Запорізької області (інформація Міністерство з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України у загальному доступі в Інтернет) заявником суду у матеріали цієї справи наданий фотознімок «свидетельства о смерти ОСОБА_5 , выданное Акимовской поселковой администрацией Мелитопольского района Запорожской области 22.06.2022 года» (а.с.10).
Суд першої інстанції зазначав про те, що документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братися до уваги судом та розцінюватися разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ, в порядку ст. 317 ЦПК України.
Сам по собі документ, наданий суду на підтвердження факту смерті ОСОБА_3 (а.с.10), є недійсним і не створює правових наслідків. 
Заявник ОСОБА_1 не надала суду першої інстанції жодних доказів смерті ОСОБА_3 , які суд може оцінити в сукупності з свідоцтвом про смерть.
Такими доказами можуть бути наприклад: - лікарське свідоцтво про смерть, видане на тимчасово окупованій території;         - показання свідків (родичі, сусіди, знайомі, представники міжнародних організацій), що можуть підтвердити факт смерті особи; - фото та відео матеріали з місця поховання; - заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі в обставинах, що загрожували їй смертю.
Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що обставини, вказані заявником, не знайшли свого належного підтвердження під час судового розгляду цієї справи, тому відсутні підстави для задоволення заяви заявника у цій справі.
Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.
Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України – питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.
Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.
Доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_1  в особі представника ОСОБА_2  дублюють доводи заяви заявника у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. 
Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію заявника, яку вона та її представник вважають такою, що є єдино правильною та єдино можливою, ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.
Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги сторони заявника.
Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасник справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).
В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Доказами, передбаченими ст. 367 ч. ч. 2, 3 ЦПК України, які можуть бути прийняті  апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, є надані у цій справі стороною заявника лише апеляційному суду покази як свідків самого заявника ОСОБА_1 та матері останньої - ОСОБА_4 (а.с.62-65), а також роздруківка з месенджеру «ВАЙБЕР» на 3-х арк. (а.с.58-61).
Проте, останніми не спростовуються правильно встановлені фактичні обставини цієї справи та правильні висновки суду першої інстанції у цій справі.
Оскільки, ці докази не можуть бути визнані апеляційним судом належними та допустимими і оцінюються критично. 
Так як, свідки: ОСОБА_1 (заявник, дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,) та ОСОБА_4 (мати заявника, зі слів останньої колишня дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,свідоцтво про одруження, копія а.с.9) 
- мешкали постійно у м. Запоріжжі окремо від ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_1 , який начеб - то помер внаслідок самогубства  ІНФОРМАЦІЯ_3 , знайшов його начеб - то повішаним двоюрідний брат -  ОСОБА_6 ; при цьому,  ОСОБА_3   ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час смерті тривалий час мешкав сам один по АДРЕСА_1 , 
- вони (свідки) особисто не були очевидцями смерті чи похорон ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , - фотокартки могили відсутні, вони медичних документів про його причину смерті та смерть не отримували, 
- похоронами померлого начеб - то займались його мати– ОСОБА_7 та двоюрідний брат - ОСОБА_6 , з якими у заявника зв`язок відсутній та документів на підтвердження існування таких осіб (паспорт тощо) суду у цій справі стороною заявника взагалі у матеріали цієї справи не надано,
- і про це все свідкам стало відомо лише зі слів сестри заявника по матері та дочки іншого свідка - ОСОБА_8 , якій це у свою чергу стало відомо зі слів у «ВАЙБЕР» від подруги - ОСОБА_9 , документів на підтвердження існування (паспорт тощо) таких осіб суду у матеріали цієї справи стороною заявника не було надано, і суду не надано взагалі доказів того, з чиїх слів це стало відомо самій ОСОБА_9 чи була вона особисто взагалі очевидцем смерті чи похорон ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 
«Показання з чужих слів» не можуть бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими у цій справі.
При цьому апеляційним судом встановлено, що інші допустимі докази факту смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у цій справі відсутні та стороною заявника суду у матеріали цієї справи не надані.
Роздруківка «ВАЙБЕР» (а.с.59-61), надана стороною заявника апеляційному суду вперше у цій справі також не може бути прийнята до уваги у цій справі як належний доказ, оскільки вона не містить будь - якої конкретної інформації саме відносно смерті саме ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , вона за своїм змістом взагалі не є роздруківкою будь-якого оператора мобільного зв`язку, отриманою у встановленому законом для цього порядку, та із неї не вбачається взагалі, кому конкретно вона належить (конкретні ПІБ осіб, що спілкуються між собою), та чи отримані «ці телефонні повідомлення» осіб заявником з дотриманням вимог ст. 306 ЦК України, оскільки фізична особа має право на таємницю …телефонних повідомлень (ч.1) та вони можуть використовуватись…лише за згоди цієї особи (ч.2).
В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.
Встановлено, що у цій справі відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.
При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.
За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.
Разом із цим, апеляційний суд вважає за доцільне роз`яснити заявникові, що вона не позбавлена у подальшому окремо від цієї справи вирішувати питання про встановлення факту смерті батька у позасудовому чи судовому порядку в разі відпадіння обставин, як були підставою для відмови у задоволенні її заяви у цій справі.
Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2022 року у цій справі залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.
Повний текст постанови апеляційним судом складений 19.01.2023 року.

Головуючий суддя	Суддя	Суддя	
Гончар М.С. 	Маловічко С.В.	Подліянова Г.С.