ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/14637/22	Головуючий у 1-й інстанції Братасюк В.М. 	
Провадження № 22-ц/817/134/23 	Доповідач - Хома М.В.	
Категорія - 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2023 року         м. Тернопіль
Тернопільський апеляційний суд в складі: 
головуючої - Хома М.В. 
суддів -  Гірський Б. О., Бершадська Г. В., 
секретар - Панькевич Т.І. 
з участю представника ОСОБА_1 - адвоката Майки М.Б., Ковальчука В.В. та його представника - адвоката Крамар У.П. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року, ухвалене суддею Братасюком В.М. у цивільній справі №607/14637/22 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа — ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, 
ВСТАНОВИВ:
В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулась із заявою, в якій просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 6 місяців, у вигляді заходів тимчасового обмеження його прав, з покладенням на нього наступних обов`язків:
-заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_3 та малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 ;
-заборонити ОСОБА_2 наближатись на відстань ближче 2 метрів до ОСОБА_1 , та малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , а також місця їх проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 ;
-заборонити ОСОБА_2 вести листування (поштові листи, електронні листи, надсилання інших повідомлень у соціальних мережах) телефонні переговори з ОСОБА_1 та малолітніми дітьми: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб;
-заборонити ОСОБА_2 особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці невідомому ОСОБА_2 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.
Заяву обґрунтовано тим, що між нею та ОСОБА_2 склались неприязні стосунки через те, що упродовж тривалого часу останній вчиняє психологічне, фізичне та економічне насильство, шляхом систематичних принижень намагається зробити життя заявниці нестерпним. ОСОБА_2 перебуваючи у місці спільного проживання із ОСОБА_1 неодноразово перебував у стані алкогольного сп`яніння, вчиняв насильство у сім`ї, ображав нецензурними словами та погрожував фізичною розправою. ОСОБА_1 страшно перебувати вдома, остання боїться за своє життя та здоров`я своїх дітей, у зв`язку із чим неодноразово зверталася у правоохоронні органи.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року заяву задоволено частково.
Видано обмежувальний припис ОСОБА_2 , яким на строк 1,5 місяці заборонено: 
- перебувати у місці проживання (перебування) ОСОБА_1 та малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 ; 
наближатись на відстань ближче 2 метрів до ОСОБА_1 та малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також місця їх проживання (перебування) за адресою: АДРЕСА_1 , та переслідувати їх у будь-який спосіб;
заборонено ОСОБА_2 вести листування (поштові листи, електронні листи, надсилання інших повідомлень у соціальних мережах) телефонні переговори з ОСОБА_1 та малолітніми дітьми: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто та через третіх осіб; 
заборонено ОСОБА_2 особисто та через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та малолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , якщо вони за власним бажанням перебувають у місці невідомому ОСОБА_2 , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ними.
В задоволенні решти вимог заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення вимог змінити та видати обмежувальний припис строком на 6 місяців. Вказує, що рішення суду є необґрунтованим, оскільки є доведеними факти вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно заявника та існування високої вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких та особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис строком саме на 6 місяців. Також посилається на доводи, викладені у заяві. 
У відзиві представник ОСОБА_2 - адвокат Крамар У.П. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду — без змін. Вказує, що судом не встановлено фактів насильства на дітьми. Вважає, що застосовані судом першої інстанції заходи впливу на ОСОБА_2 є достатніми для його виправлення. 
Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 -         адвоката Майки М.Б., який підтримав доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 та його представника - адвоката Крамар У.П., які заперечили проти задоволення апеляційної скарги, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2006 року, за час якого у них народились діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_1 разом із дітьми зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
7 жовтня 2022 року відносно ОСОБА_2 складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника серії АА №225257.
Як вбачається із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 1 вересня 2022 року внесено відомості за заявою ОСОБА_1 про спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , правова кваліфікація - ч. 1 ст. 125 КК України, номер кримінального провадження 12022216040000845.
Згідно висновку експерта №564 від 13 вересня 2022 року виявлені у ОСОБА_1 синці і садна за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень, такі ушкодження, загалом, характерні для утворення від ударів руками ногами чи іншими тупими предметами. 
Як вбачається із постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 жовтня 2022 року у справі №607/14113/22, ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП (вчинення домашнього насильства).
Задовольняючи частково заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції , враховуючи оцінку ризиків продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві, прийшов до висновку, що видача обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 строком на 1, 5 місяці є пропорційним, ефективним та достатнім способом захисту заявниці.
Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції.
Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, одним з яких є заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою (частина друга статті 26 вказаного Закону).
Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
З урахуванням змісту вищевказаних правових норм видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків.
Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.
Також суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність.
Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функції і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Ураховуючи викладене, суд першої інстанції на підставі належним чином оцінених доказів, врахувавши характер вчинених ОСОБА_2 протиправних дій, ризики вірогідності продовження вчинення останнім домашнього насильства, дійшов правильного висновку про можливість застосування до ОСОБА_2 обмежувального припису строком на 1,5 місяців.
Доводи апеляційної скарги щодо необхідності застосування обмежувального припису строком саме на 6 місяців, колегія суддів оцінює критично, оскільки з урахуванням усіх встановлених обставин справи застосування обмежувального припису строком 1,5 місяців є достатнім та обґрунтованим. 
Колегія суддів враховує, що 30.11.2022 року шлюб між сторонами розірвано, ОСОБА_2 має інше місце проживання.
Крім цього, колегія суддів враховує, що 12 січня 2023 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №12022216040000845 від 1 вересня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
Рішення суду є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 374, 375, 389, 390, 141 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 листопада 2022 року — залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складено 8 лютого 2023 року.

Головуюча                                                                Хома М.В.

Судді                                                                        Гірський Б.О.

                                                                       Бершадська Г.В.