Дата документу 15.03.2023 Справа № 317/2973/17

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №317/2973/17                Головуючий у 1-й інстанції: Громова І.Б.
Провадження №22-ц/807/709/23         Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2023 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого,судді-доповідача  суддів:    за участю секретаря  	Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,  Камалової В.В.,  	

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 17 січня 2023 року за скаргою ОСОБА_1 на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог Олександра Сергійовича, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

На обґрунтування своєї скарги, ОСОБА_1 зазначив, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. перебуває зведене виконавче провадження №59661891 з примусового виконання:
- виконавчого листа №317/2973/17 виданого 24 липня 2019 року Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 89693,43 грн, з яких: основний борг 26490,00 грн, відсотки за користування грошовими коштами 61878,93 грн, штраф за порушення терміну повернення 1324,50 грн. Дата приєднання до ЗВП 26 липняя 2019 року;
- виконавчого листа №317/2973/17 виданого 24 липня 2019 року Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору 448,70 грн. Дата приєднання до ЗВП 26 липня 2019 року;
- виконавчого листа №317/35/16-ц виданого 10 листопада 2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 4217583,78 грн, з яких: за договором позики від 07 жовтня 2012 року у розмірі 492249,05 грн, яка складається з: суми основного боргу 216849,80 грн, відсотків за користування грошовими коштами 258051,27 грн, пені у розмірі 17347,98 грн; за договором позики від 01 грудня 2012 року у розмірі 1049200,07 грн, яка складається з: суми основного боргу 479086,79 грн, відсотків за користування грошовими коштами 570113,28 грн; за договором позики від 07 березня 2013 року у розмірі 1606852,04 грн, яка складається з: суми основного боргу 756452,82 грн, відсотків за користування грошовими коштами 850399,22 грн; за договором позики від 11 березня 2013 року у розмірі 1069282,62 грн, яка складається з: суми основного боргу 504301,88 грн, відсотків за користування грошовими коштами 564980,74 грн;
- виконавчого листа №317/3680/19 виданого 08 жовтня 2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору 384,20 грн.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01 липня 2022 року справа №317/2973/17, було задоволено подання приватного виконавця Сколибог О.С. про надання дозволу на примусове проникнення до будівлі, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,0540 га за адресою: АДРЕСА_1 , яка постановою Запорізького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року вищезазначена ухвала залишена без змін.

Вищезазначену ухвалу Запорізького районного суду було оскаржено дружиною ОСОБА_1 – ОСОБА_3 .. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2022 року було відкрите апеляційне провадження.Отже, ухвала Запорізького районного суду Запорізької області від 01 липня 2022 по справі №317/2973/17 не набрала законної сили.
26 серпня 2022 року у рамках вказаного зведеного виконавчого провадження приватний виконавець Сколибог О.С. провів виконавчі дії, а саме: примусово проникнув до будівлі, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,0540 га за адресою: АДРЕСА_1 , провів опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 . 

За результатами проведених виконавчих дій, приватний виконавець склав постанову від 26 серпня 2022 року про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме на: будинок АДРЕСА_1 з цегли, приблизною площею 30 кв. м, який складається із 3-х кімнат (розмір та точна площа будинку та кімнат буде визначена після виготовлення технічної документації); огорожу по периметру земельної ділянки, ворота металеві, а також на рухоме майно, що перебуває у будинку Додаток 1 до постанови.

30 серпня 2022 року приватний виконавець виніс постанову про призначення суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 для проведення оцінки рухомого та нерухомого майна, яке було описано та арештовано згідно постанови від 26 серпня 2022 року в рамках зведеного виконавчого провадження №59661891.

05 жовтня 2022 року на територію арештованої земельної ділянки намагалися потрапити невідомі особи, які зазначили, що вони мають оглянути майно з метою його придбання з торгів « ОСОБА_5 ».

У цей же день представник ОСОБА_1 ознайомилась з матеріалами зведеного виконавчого провадження, внаслідок чого стало відомо наступне.

23 вересня 2022 року приватному виконавцю надійшов звіт про незалежну оцінку об`єкта: садовий будинок АДРЕСА_2 , який складений ФОП ОСОБА_4 .. У матеріалах виконавчого провадження наявний документ «Повідомлення про результат оцінки арештованого майна» № 2656 від 26 вересня 2022 року, згідно якого початкова вартість майна ОСОБА_1 становить 59363,00 грн. Крім того, у вказаному документі вказано, що боржник має право оскаржити оцінку майна протягом 10-ти днів з дня отримання повідомлення. Доказів направлення такого повідомлення боржнику матеріали зведеного виконавчого провадження не містять.

07 жовтня 2022 року ОСОБА_1 направив на адресу приватного виконавця заяву (повідомлення) про незгоду із оцінкою майна, в якій повідомив про те, що ринкова вартість майна, визначена ФОП ОСОБА_6 , є значно нижчою від реальної ринкової вартості, а сама оцінка виконана із порушенням вимог чинного законодавства. Відповідь на вказану заяву станом на момент звернення до суду ОСОБА_1 не отримував.

26 вересня 2022 року приватний виконавець направив на адресу керівника Запорізької філії державного підприємства «Сетам» Тусаєва С.В. заявку на реалізацію арештованого майна №2658 від 26 верресня 2022 року. Враховуючи, що на оскарження оцінки надається 10 днів, то станом на 26 вересня 2022 року приватний виконавець не мав підстав вважати, що боржник погодився з оцінкою, так як мінімум до 06 жовтня 2022 року боржник мав право оскаржити таку оцінку.

З сайту «Сетам» стало відомо, що 30 вересня 2022 року було опубліковано оголошення про продаж на торгах лоту "Садовий будинок загальною площею 30,2 кв. м та земельна ділянка кадастровий номер: 2322184600:06:002:0084, площею 0,0540 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, враховуючи вимоги чинного законодавства, приватний виконавець не мав підстав направляти заявку щодо передання майна на реалізацію до моменту ознайомлення сторін виконавчого провадження із такою оцінкою майна. Крім того, на переконання скаржника ринкова вартість арештованого майна, яка була визначена ФОП ОСОБА_4 , є значно заниженою.

Враховуючи викладене, права боржника були істотно порушені, у зв`язку з чим останній звернувся до суду із вказаною скаргою та просив:
1) визнати неправомірною бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. щодо не направлення на адресу боржника ОСОБА_1 у рамках зведеного виконавчого провадження №59661891 повідомлення про оцінку майна;
2) визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. щодо направлення заявки на реалізацію арештованого майна «Садовий будинок №84, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер: 2322184600:06:002:0084, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Лукашеве, Лукашівська сільська рада, садівниче товариство «Колос»;
3) визнати неправомірними дії приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. щодо визначення вартості (оцінки) майна «Садовий будинок №84, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер: 2322184600:06:002:0084, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Лукашеве, Лукашівська сільська рада, садівниче товариство «Колос»;
4) визнати такою, що не підлягає застосуванню оцінку у формі письмового звіту про незалежну оцінку об`єкта оцінки «Садовий будинок АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер: 2322184600:06:002:0084, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Лукашеве, Лукашівська сільська рада, садівниче товариство «Колос», складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 ;
5) визнати недійсним звіт про незалежну оцінку об`єкта оцінки «Садовий будинок АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер: 2322184600:06:002:0084, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Лукашеве, Лукашівська сільська рада, садівниче товариство «Колос», складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 .

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 17 січня 2023 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, просить ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 17 січня 2023 року у цій справі скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця Сколибога Олександра Сергійовича задовольнити у повному обсязі. Судові витрати стягнути з приватного виконавця. 

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки всім доказам у справі. Так відповідно до п. 21 Інструкції, у разі, якщо оцінку майна проводив суб`єкт оціночної діяльності, то виконавець надсилає сторонам повідомлення про оцінку майна не пізніше наступного робочого дня після отримання звіту про оцінку майна. Проте, такий обов`язок приватним виконавцем не виконаний. Сам факт наявності повідомлення від 26 вересня 2022 року за вих. №2656 в матеріалах ЗВП №59661891 не свідчить про те, що такий документ про результати оцінки арештованого майна було дійсно відправлено виконавцем боржнику. Незважаючи на те, що боржник не був повідомлений про проведення оцінки майна та визначення його вартості, 26 вересня 2022 року приватний виконавець направив на адресу керівника Державного підприємства «Сетам» заявку на реалізацію арештованого майна від 26 вересня 2022 року № 2658. До заявки додано документ – довідка про відсутність надходження повідомлення про оскарження оцінки від 23 вересня 2022 року. Отже, приватним виконавцем, всупереч п. 3 розділу 11 «Порядку реалізації арештованого майна» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, передчасно направлено заявку на реалізацію спірного майна. Скаржник не згоден із результатами оцінки, так як «ринкова вартість», визначені ФОП ОСОБА_4 є значно заниженою, вказана оцінка виконана з суттєвим порушенням норм чинного законодавства. Оцінка проведена без фактичного і реального огляду будинку оцінювачем, в тому числі середини будинку, що вплинуло на визначену ціну майна. Оцінювач в звіті спиралася виключно на дані, вказані в технічній документації. Згідно з п. 52 Національного стандарту № 2 оцінювач самостійно здійснює розшук інформаційних джерел, їх аналіз та виклад обгрунтованих висновків. При цьому, оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У даній справі оцінювач не досліджувала інформацію про угоди щодо подібного майна, не зазначила у звіті негативний вплив цього факту на результат оцінки. Віднайдений приватним виконавцем «будинок» ніколи не вводився в експлуатацію, не був зареєстрований як об`єкт нерухомого майна у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу приватний виконавець Сколибог О.С., представник ОСОБА_2 , адвокат Клімченко М.Г. зазначають, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню. 

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам  відповідає.

Відмовляючи в задовленні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державними виконавцями були винесені оскаржувані постанови та виконанні дії в межах Закону та наданих їм повноважень та право заявника не було порушено. 

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного. 

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. перебуває зведене виконавче провадження №59661891 з виконання наступних виконавчих документів:
- виконавчого листа №317/2973/17 виданого 24 липня 2019 року Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 89693,43 грн, з яких: основний борг 26490,00 грн, відсотки за користування грошовими коштами 61878,93 грн, штраф за порушення терміну повернення 1324,50 грн. Дата приєднання до ЗВП 26 липня 2019 року;
- виконавчого листа №317/2973/17 виданого 24 липня 2019 року Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат по сплаті судового збору 448,70 грн. Дата приєднання до ЗВП 26 липня 2019 року;
- виконавчого листа №317/35/16-ц виданого 10 листопада 2016 року Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 4217583,78 грн, з яких: за договором позики від 07 жовтня 2012 року у розмірі 492249,05 грн, яка складається з: суми основного боргу 216849,80 грн, відсотків за користування грошовими коштами 258051,27 грн, пені у розмірі 17347,98 грн; за договором позики від 01 грудня 2012 року у розмірі 1049200,07 грн, яка складається з: суми основного боргу 479086,79 грн, відсотків за користування грошовими коштами 570113,28 грн; за договором позики від 07 березня 2013 року у розмірі 1606852,04 грн, яка складається з: суми основного боргу 756452,82 грн, відсотків за користування грошовими коштами 850399,22 грн; за договором позики від 11 березня 2013 року у розмірі 1069282,62 грн, яка складається з: суми основного боргу 504301,88 грн, відсотків за користування грошовими коштами 564980,74 грн;
- виконавчого листа №317/3680/19 виданого 08 жовтня 2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судового збору 384,20 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 .

Приватний виконавець виконавчого округу Сколибог О.С. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до майна боржника ОСОБА_1 , в якому просив надати дозвіл на примусове проникнення до будівлі, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,0540 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01 липня 2022 року справа №317/2973/17, подання було задоволено (а.с.39-44).

На дану ухвалу ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка постановою Запорізького апеляційного суду від 16 серпня 2022 року залишена без змін та постанова набрала законної сили з дня її прийняття.

17 серпня 2022 року дружина ОСОБА_1 – ОСОБА_3 звернулась із апеляційною скаргою на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 01 липня 2022 року по справі №317/2973/17 до Запорізького апеляційного суду. Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2022 року ОСОБА_3 було поновлено строк на апеляційне оскарження та відкрито апеляційне провадження, питання зупинення дії оскаржуваного рішення в порядку ч. 4 ст. 359 ЦПК України не вирішувалось (а.с.45-46).
Крім цього, у провадженні Запорізького районного суду Запорізької області перебуває справа №317/2676/21 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа приватний виконавець виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. про визнання права власності, звільнення майна з-під арешту, яка на теперішній час не розглянута, рішення по ній не прийнято. 

Постановою ЗВП №59661891, до складу якого входять: ВП №63469034, ВП №61132685, ВП №59659416, ВП №59654359 від 19 серпня 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. при примусовому виконанні виконавчого листа №317/2973/17 виданого 24 липня 2019 року Запорізьким районним судом Запорізької області призначено проведення виконавчих дій спрямованих на опис та арешт майна, що належить боржнику на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, садівничого товариства «Колос», а саме: споруду, яка знаходиться на земельній ділянці № НОМЕР_1 , кадастровий номер: 2322184600:06:002:0084, площею 0,0540 га.. Виконавчі дії призначено на 26 серпня 2022 об 11 год. 00 хв. за адресою: Лукашівська сільська рада Запорізького району Запорізької області, територія садівничого товариства «Колос», ділянка № НОМЕР_1 , кадастровий номер: 2322184600:06:002:0084, зобов`язано боржника надати вільний доступ до зазначеного майна, яке підлягає опису та арешту приватному виконавцю та іншим учасникам виконавчого провадження у відповідності до ухвали Запорізького районного суду Запорізької області №317/2973/17 від 01 липня 2022 року (а.с.25-26).

Постановою ЗВП №59661891, до складу якого входять: ВП №63469034, ВП №61132685, ВП №59659416, ВП №59654359 приватним виконавцем залучено двох працівників відділу поліції №6 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області, для забезпечення охорони громадського порядку та фізичного захисту приватного виконавця та залучених осіб, при проведенні виконавчих дій на виконання ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 01 липня 2022 року у справі №317/2973/17 (а.с.28-29).

Приватний виконавець Сколибог О.С. 26 серпня 2022 року провів виконавчі дії, а саме примусово проникнув до споруди, яка знаходиться на земельній ділянці площею 0,0540 га за адресою: Лукашівська сільська рада Запорізького району Запорізької області, територія садівничого товариства «Колос», ділянка № НОМЕР_1 , провів опис та арешт майна боржника ОСОБА_1 . За результатами проведених виконавчих дій, приватний виконавець склав постанову від 26 серпня 2022 року в рамках ЗВП №59661891 про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме на: будинок АДРЕСА_1 з цегли, приблизною площею 30 кв. м, який складається із 3-х кімнат (розмір та точна площа будинку та кімнат буде визначена після виготовлення технічної документації): огорожу по периметру земельної ділянки, ворота металеві, а також на рухоме майно, що перебуває у будинку Додаток 1 до постанови, які передав на відповідальне збереження стягувачу ОСОБА_2 (а.с.30-35).
Постановою у зведеному виконавчому провадженню №59661891 від 19 серпня 2022 року, до складу якого входять: ВП №63469034, ВП №61132685, ВП №59659416, ВП №59654359 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. при примусовому виконанні виконавчого листа №317/2973/17 виданого 24 липня 2019 року Запорізьким районним судом Запорізької області призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_4 (а.с. 36-38).

Звіт про незалежну оцінку надійшов на адресу приватного виконавця 23 вересня 2022 року. Зі змісту вказаного звіту вбачається, що за результатом проведення суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 оцінки нерухомого майна ОСОБА_1 , а саме: садового будинку АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 2322184600:06:002:0084, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Лукашеве, Лукашівська сільська рада, СТ «Колос», вартість майна визначена оцінювачем у розмірі 59636,00 грн (а. с. 52-95).

26 вересня 2022 року приватний виконавець направив на адресу керівника Запорізької філії державного підприємства «Сетам» Тусаєва С.В. заяку на реалізацію арештованого майна № 2658 від 26 вересня 2022 року.

З сайту «Сетам» 30 вересня 2022 року було опубліковано оголошення про продаж на торгах лоту «Садовий будинок загальною площею 30.2 кв. м., який розташований на земельній ділянці кадастровий номер: 2322184600:06:00260084, площею 0,0540 га, за адресою: АДРЕСА_1 ».

Під час розгляду справи апеляційний суд виходить з наступного.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується ч. 1 ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 року N 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі Закон N 1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою ст. 18 Закону N 1404-VIII  передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 9 ч. 1 ст. 2 Закону N 1404-VIII передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад, зокрема, забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону N 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону N 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Статтею 10 Закону N 1404-VIII серед заходів примусового виконання рішень передбачено звернення стягнення, зокрема на майно боржника.

Положеннями ст. 13 Закону N 1404-VIII встановлено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

За порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом.

Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону N 1404-VIII).

Згідно ч. 1ст. 20 Закону N 1404-VIII для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Зі змісту ч. 1 ст. 28 Закону N 1404-VIII вбачається, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону N 1404-VIII звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна.
Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна (ч. 2 ст. 56 Закону N 1404-VIII).

З огляду на викладене, дії приватного виконавця щодо проведення опису та накладення арешту на нерухоме майно є правомірними, оскільки відповідно до положень вищенаведеної ст. 56 Закону N 1404-VIII арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Зазначене узгоджується з правовими висновками, викладеним в постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року справа N 501/578/19 (провадження N 61-9551св20), що відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України повинні враховуватися судом.

Згідно зі змістом ст. 57 Закону N 1404-VIII в редакції, чинній на час складання звіту про оцінку майна від 09 вересня 2022 року, визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. Звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Зі змісту Закону N1404-VIII вбачається, що виконавець не наділений повноваженням ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки, або проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта до участі у виконавчому провадженні та повідомити сторонам результати визначення вартості майна.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин в питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені в Законі України від 12.07.2001 року N 2658-III "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" (далі Закон N 2658-III).

Згідно ст. 3 Закону N 2658-III оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. У випадках самостійного проведення оцінки майна органом державної влади або органом місцевого самоврядування складається акт оцінки майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Відповідно ч. 1 ст. 10 Закону N 2658-III оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна.

Звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (ч. 1 ст. 12 Закону N 2658-III).

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону N 2658-III замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону N 2658-III оціночна діяльність може здійснюватися у формі рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) (ст. 13 Закону N 2658-III).

Згідно з ч. 6 ст. Закону N 2658-III положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Національний стандарт N 1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затверджений постановою Кабінету міністрів України від 10 вересня 2003 року N 1440 (далі - Національний стандарт N 1) є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна. Поняття, що вживаються у цьому стандарті, використовуються в інших національних стандартах.

Згідно з положеннями п. 50 Національного стандарту N 1 проведенню незалежної оцінки майна передує підготовчий етап, на якому здійснюється, зокрема, ознайомлення з об`єктом оцінки.

Відповідно до п. 51 Національного стандарту N 1 незалежна оцінка майна проводиться у такій послідовності: укладення договору на проведення оцінки, ознайомлення з об`єктом оцінки, збирання та оброблення вихідних даних та іншої інформації, необхідної для проведення оцінки; ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав, аналіз можливих обмежень та застережень, які можуть супроводжувати процедуру проведення оцінки та використання її результатів; вибір необхідних методичних підходів, методів та оціночних процедур, що найбільш повно відповідають меті оцінки та обраній базі, визначеним у договорі на проведення оцінки, та їх застосування; узгодження результатів оцінки, отриманих із застосуванням різних методичних підходів; складання звіту про оцінку майна та висновку про вартість об`єкта оцінки на дату оцінки; доопрацювання (актуалізація) звіту та висновку про вартість об`єкта оцінки на нову дату (у разі потреби).

Згідно з п. 52 Національного стандарту N 1 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства (п. 54 Національного стандарту N 1).

Згідно п. 55 Національного стандарту N 1 оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності несуть відповідальність за недостовірну чи необ`єктивну оцінку майна згідно із законодавством.

Відповідно п. 67Національного стандарту N 1 рецензія повинна містити висновок про відповідність звіту вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна та про можливість його використання з відповідною метою, у тому числі про достовірність оцінки майна.

Слід зазначити, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Такі правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 10 серпня 2021 року у справі N 461/4240/17 (провадження N 61-13852св20), від 16 листопада 2022 року у справі N 520/3663/15-ц (провадження N 61-5482св22).

Враховуючи вищевикладені норми законодавства, суд наголошує, що законом передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Отже, рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяє швидко та ефективно захистити права боржника.

Подібних висновків набув Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18 серпня 2021 року по справі N 2-215/12 (провадження N 61-1697св2).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі N 914/881/17 (провадження N 12-18гс18) зроблено висновок, що "чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону N 2658-III). Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності. 

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів".

Приймаючи до уваги всі доводи ОСОБА_1 , що викладені в апеляційній скарзі на ухвалу районного суду, апеляційний суд приходить до висновку, що скаржник не погоджується з проведеною в межах зведеного виконавчого провадження N 59661891, де він є боржником, оцінкою майна, а саме, садового будинку АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 2322184600:06:002:0084 за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Лукашеве, Лукашівська сільська рада. СТ. «Колос», у зв`язку з чим, серед іншого просить визнати Звіт про незалежну оцінку майна від 09 вересня 2022 року, що складений оцінювачем  ОСОБА_4 недійсним.

Відповідно п. 3 Національного стандарту N 1 неякісна (недостовірна) оцінка - оцінка, проведена з порушенням принципів, методичних підходів, методів, оціночних процедур та (або) на основі необґрунтованих припущень, що доводиться шляхом рецензування.

Апелянт наголошує, що його взагалі не було повідомлено про результати визначення оцінки майна, а про наявність такого звіту йому стало відомо лише 05 жовтня 2022 року, коли його представник ознайомився з матеріали зведеного виконавчого провадження.

Водночас, відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанови про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Виконавець не повинен пересвідчуватися в отриманні боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, оскільки це суперечить положенню частини першої статті 28 Закону № 1404-VIII, згідно з якою копія постанови про відкриття виконавчого провадження направляється рекомендованим поштовим відправленням, та боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 28 січня 2021 року у справі № 643/8028/15 (провадження № 61-10442св20), від 18 березня 2021 року у справі № 520/10954/15-ц (провадження № 61-7198св20).

Відповідно до статті 57 Закону № 1404-VIII Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

За змістом пункту 20 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5 у разі якщо оцінку майна проводив суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання, виконавець надсилає сторонам повідомлення про оцінку майна не пізніше наступного робочого дня після отримання звіту про оцінку майна.

Відповідно до частин першої та третьої розділу ІІ Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5 датою передачі майна на реалізацію вважається дата внесення в Систему інформаційного повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною). 

Виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна.

У справі, що переглядається, суд встановив, що дії приватного виконавця щодо надсилання документів виконавчого провадження відповідають правилам статті 28 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки копію постанови про відкриття виконавчого провадження надіслано боржнику рекомендованою кореспонденцією на наступний день з дня винесення цієї постанови, за адресою, зазначеною у виконавчому листі. 

        Зокрема всі інші постанови, вимоги, повідомлення приватного виконавця надіслані на зазначену адресу, простою кореспонденцією, в тому й числі повідомлення про результати оцінки арештованого майна, яке було направлено  ОСОБА_1 26 вересня 2022 року за № 2656 за адресою, яка зазначена у виконавчому документі, а саме – АДРЕСА_3 , про що свідчить реєстр поштових відправлень ( а.с. 100-101, а.с. 206-211).

Крім того, слід зауважити, що про наявність зведеного виконавчого провадження № 59661891, про опис  та арешт  вищезазначеного нерухомого майна ОСОБА_1  знав ще в липні 2022 року, коли розглядалося подання  приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. про  примусове проникнення до будівлі, а саме: садового будинку АДРЕСА_1 , що розташований на земельній ділянці кадастровий номер 2322184600:06:002:0084, за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Лукашеве, Лукашівська сільська рада, СТ «Колос». Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 01 липня 2022 року, яким було задоволено зазначене подання було оскаржено в апеляційному порядку саме ОСОБА_1 . Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 18 серпня 2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а вищезазначену ухвалу без змін ( а.с.45-47).

При цьому, також слід зауважити, що Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 13 січня 2022 року в рамках зведеного виконавчого провадження №59661891 було задоволено подання приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибога О.С. про звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_1 , яка за апеляційною скаргою останнього постановою Запорізького апеляційного суду від 14 червня 2022 року залишена без змін ( а.с. 47-48).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 користується сервісом доступу сторін до виконавчого провадження через ідентифікатор достопу (зазначений в постанові про відкриття виконавчого провадження), тому має можливість в будь-який час доби отримати інформацію стосовно будь-якого процесуального документу виконавчого провадження, де він є стороною.

Отже, посилання в апеляційній скарзі на те, що приватний виконавець не забезпечив отримання боржником матеріалів виконавчого провадження, не надіслав постанов про опис та арешт майна боржника, повідомлення про примусове проникнення до нерухомого майна, постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності, повідомлення про проведення оцінки нерухомого майна є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, за правилами частини першої статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" ОСОБА_1 належно повідомлений про початок примусового виконання судового рішення, оскільки йому надіслано копію постанови про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі, постанову про опис та арешт майна боржника, постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності, повідомлення про результати оцінки арештованогог майна.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії приватного виконавця при здійсненні виконавчих дій щодо передачі нерухомого майна боржника на реалізацію відповідали наведеним вимогам закону, порядок здійснення виконавчих дій і строки направлення документів виконавчого провадження приватним виконавцем дотримані, а отже він діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та у спосіб, визначені діючим законодавством України.

Отримавши повідомлення про результати оцінки арештованого майна, в якому зазначено, що 30 серпня 2022 року приватним виконавцем, з метою визначення початкової вартості вищевказаного нерухомого майна, винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_4 , про те, що 23 вересня 2022 року на адресу приватного виконавця надійшов звіт про оцінку майна, згідно якого початкова вартість вищезазначеного майна визначена оцінювачем складає 59636, 00 грн свідчить про те, що 
дана інформація є достатньою для звернення боржника до виконавця із заявою про призначення рецензування звіту про оцінку майна, у разі не згоди боржника з визначеною суб`єктом оціночної діяльності (оцінювачем) вартості майна. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження 05 жовтня 2022 року скаржник також не скористався з вимогою про рецензування звіту про незалежну оцінку майна або ж надання іншого звіту про його оцінку за власним замовленням.

Враховуючи наведене, скаржник вважається таким, що ознайомлений з результатами оцінки майна. При цьому доказів, що боржник звертався до приватного виконавця або ж намагався звернутися з вимогою про рецензування звіту про незалежну оцінку вартості майна, скаржник не надає, тобто вбачається, що правом на рецензування звіту про незалежну оцінку вартості майна з метою спростування його результатів скаржник не скористався.

У постанові від 12 червня 2019 року у справі N 308/12150/16-ц (провадження N 14-187цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передання майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартістю.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що апелянт вважає, що встановлена шляхом проведення оцінки за замовленням приватного виконавця, оцінка майна є заниженою. Проте, в апеляційній скарзі відсутні твердження, що реалізація описаного й арештованого майна за заниженою ціною може завдати суттєвих збитків стягувачу у вигляді неотриманого доходу, а боржнику - у вигляді передачі майна на реалізацію за суттєво нижчою від ринкової вартості.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновками районного суду, що скаржник у якості доказу не надав до суду звіту про оцінку майна, зробленого за його власним замовленням, для доведеності підстав розбіжності чи невідповідності вартості майна, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, залученого приватним виконавцем.

В матеріалах справи відсутні відомості, що скаржник надав свою оцінку щодо вартості описаного та арештованого майна, вчиняв будь-які дії щодо здійснення рецензування звіту про незалежну оцінку майна від 09 вересня 2022 року або про досягнення домовленості зі стягувачем згоди щодо вартості майна вже після ознайомлення зі звітом про незалежну оцінку майна від 09 вересня 2022 року. Зазначене разом з відсутністю обґрунтувань апелянта, що визначена вартість майна є неактуальною, неконструктивною тощо, наводить на висновок, що звертаючись з відповідною скаргою, апелянт зловживає своїм правом на подачу скарги.

Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2020 року в справі N 641/7824/18 (провадження N 61-10355св19) зазначив, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для належного захисту прав та інтересів є недопустимим.

Будь-яких належних і достатніх доказів, що зафіксовані на фотокартках, представлених скаржником, покращення майна призвели до зміни зареєстрованих у передбаченому порядку в Єдиному державному реєстрі нерухомого майна технічних характеристик даного нерухомого майна (збільшення площі забудови або будівельного об`єму) або ж призвели до збільшення вартості арештованого нерухомого майна, що вплинуло на об`єктивність та справедливість здійсненої суб`єктом оціночної діяльності оцінки його вартості, скаржником не надано.

Для оцінки вартості спірного майна боржника, ФОП ОСОБА_4 застосував витратний, порівняльний та дохідний методичні підходи ціни продажу (пропонування) подібного майна, за підсумками яких зроблено висновок, що порівняльний підхід має найбільш реальний результат, який більш об`єктивно відображає вартість об`єкта нерухомості. При визначенні вартості майна обґрунтовано доцільність застосування коефіцієнту корегування на умови продажу, що відображає різницю між добровільним та примусовим продажем майна в межах виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги в частині не згоди зі звітом про незалежну оцінку майна не заслуговують на увагу, оскільки звіт має детальний опис майна, стану та його технічних характеристик, оцінювачем було дотримано Національний стандарт № 1, що підтверджується наступними розділами звіту: П.35-Розділ 10, П.47- Розділ 10.3, П.50- Розділ 4, П.51-Розділ 4, П.52 –Розділ 4, Додаток 2, Додатиок1, П.53- звіт вцілому. П.54-Додаток 1-2Звіту, П.56 – Розділ 15.

Твердження апедяційної скарги, що ФОП ОСОБА_4 не була присутня в садовому будинку, не оглядала його є необгрунтованими, оскільки ОСОБА_4 здійснювала огляд майна разом зі зберігачем майна, що зокрема зазначено в розділі «4. Процедура оцінки вартості» та розділі « 15. Заява оцінювача» Звіту ( а.с. 5, а.с. 24 звіту). Індивідуальний стан майна, зокрема, його внутрішній стан описаний оцінювачем та додатково підтверджується фотознімками належної якості.

Таким чином, посилання заявника на те, що звіт про оцінку майна, виконаний ФОП ОСОБА_4 не відповідає вимогам пункту 50 Національного стандарту N 1, з огляду на те, що оцінювачем не було здійснено огляд належного йому нерухомого майна за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Лукашеве, Лукашівська сільська рада, СТ «Колос», є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про не повідомлення належним чином боржника про вчинення виконавчих дій, пов`язаних із описом, арештом та оцінкою його майна, про позбавлений права на визначення вартості майна за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження, про порушення права скаржника на вчасне оскарження результатів оцінки майна у судовому порядку, тощо, не приймаються апеляційним судом, оскільки всі дії, що привели до складання спірного звіту про оцінку майна, без надання обґрунтування щодо спростування визначеної вартості майна, не дають підстав для визначення спірного звіту недійсним, рівно як не дають підстав для зобов`язання приватного виконавця не направляти заявку на реалізацію арештованого майна, визнання неправомірними дії приватного виконавця щодо визначення оцінки майна, визнання такою, що не підлягає застосування оцінка майна у формі письмового звіту про незалежну оцінку «Садовий будинок АДРЕСА_1 , що розташований на земельій ділянці № 2322184600:06:002:0084 за адресою: Запорізька область, Запорізькийц район, с. Лукашеве, Лікашівької сільської ради, садівниче товариство « Колос».

Крім того, слід зауважити, що у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Сколибог О.С. перебуває зведене виконавче провадження № 59661891 з примусового виконання виконавчого листа : № 317/2973/17 виданого 24 липня 2019 року Запорізьким районним судом Запорізької області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загалтьну суму 89693, 43 грн; виконавчого листа № 317/35/16-ц/17 виданого Запорізьким районним судом Запорізької області від 10 листопада 2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 4217583,78 грн; виконавчого листа № 317/2973/17 від 24 липня 2019 року, № 317/3680/19 від 08 жовтня 2020 року про стягнення з ОСОБА_1 судового збору у розмірі 448, 70 грн, у розмірі 384, 20 грн.

Судові рішення на теперішній час боржником не виконані, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, боржник системно вчиняє дії, які перешкоджають їх примусовому виконанню, що порушує вимоги частини п`ятої статті 19 Закону України « Про виконавче провадження».

Інші доводи апеляційної скарги висновок районного суду не спростовують і зводяться лише до незгоди з висновком суду без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, які надані сторонами та невірне застосування законодавства, яке регулює спірні правовідносини.

У Висновку N 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, серед іншого (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; для цього потрібно логічно структурувати рішення і викласти його в чіткому стилі, доступному для кожного; судові рішення повинні, у принципі, бути обґрунтованим; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на аргументи сторін та доречні доводи, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зазначений Висновок також звертає увагу на те, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Так, у справі "Салов проти України" (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі "Hirvisaari v. Finland", заява N 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі "RuizTorija v. Spain", заява серія A N 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29).

У справі "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) зазначено, що національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін. Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає у тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією (рішення у справі "Hirvisaari v. Finland", заява N 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Отже, у рішеннях ЄСПЛ склалась стала практика, відповідно до якої рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч.ч. 1, п. 2 ч. 2, п. 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаютьсяч, у разі відмови в позові – на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційна скарга апеляційним судом залишене без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін, підстав для розподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. ст. 367,368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – залишити без задоволення. 

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 17 січня 2023 року у цій справі - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повна постанова складена 17 березня 2023 року.
Головуючий, суддя 	Суддя	Суддя	
Подліянова Г.С.	Гончар М.С.	Маловічко С.В.