КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/25921/21
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2154/2023
 
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И 
07 березня 2023 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Білич І.М., Коцюрби О.П.,
за участю секретаря судового засідання Хоменко О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Записного Дениса Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року у складі судді Колесника О.М.,
за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа та відновлення втраченого провадження в цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства  «Банк фінанси та кредит» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Ялтабакалія» про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
В С Т А Н О В И В :
      
У листопаді 2021 року ТОВ  «Генезис фінансової свободи» звернулося у суд із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа та відновлення втраченого судового  провадження в цивільній справі № 2/0109/1827/2012 за позовом публічного акціонерного товариства  «Банк фінанси та кредит» (надалі ПАТ «Фінанси та кредит») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «Ялтабакалія», про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Апеляційного суду АР Крим від 22 листопада 2012 року  скасовано рішення Київського районного суду м. Сімферополя від 18 вересня 2012 року та ухвалено нове, яким  задоволено позовні вимоги ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2   на користь банку  68 379 784грн.12коп. Рішення Апеляційного суду АР Крим залишається  не виконаним.
 
11 листопада 2020 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Генезис фінансової свободи» було укладено Договір про відступлення права вимоги №2, відповідно до умов якого ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» відступило ТОВ «Генезис фінансової свободи» право вимоги за кредитним договором, договором поруки та права іпотекодержателя за договором іпотеки, укладених між АТ «Банк Фінанси та Кредит» та   ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .
 
Враховуючи що рішення суду, яке ухвалено судом на тимчасово окупованій території, не мало свого фактичного виконання, заборгованість є непогашеною, заявник просив  відновити втрачене  провадження  у цивільній справі № 2/0109/1827/2012;  замінити стягувача   у справі  № 2/0109/1827/2012 з ПАТ « Банк Фінанси та Кредит»  на ТОВ «ГФС»;  видати дублікати виконавчих листів  на боржників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та поновити  строк пред`явлення указаних листів до виконання, як пропущених з поважних причин.
 
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022року заяву ТОВ «Генезис фінансової свободи» задоволено.
 
В апеляційній скарзі адвокат Записний Д.Ю. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам матеріального та процесуального права, просив її скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні заяви та вирішити питання судових витрат.
 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заява подана ТОВ «Генезис фінансової свободи» не відповідає положенням ч. 2 ст. 183 ЦПК України, а тому підлягала поверненню без розгляду.
 
Вказує, що зміст оскаржуваної ухвали містить загальні фрази та цитування процесуального законодавства та не містить обставин, які мали би бути досліджені під час розгляду справи та без урахування того, що  рішенням апеляційного суду постановлено стягнути кредитну заборгованість  за кредитним договором №2203/06/КИ-370від 14.11.2007 , в той час як  відповідно до долучених заявником доказів ПАТ «Банк Фінанси та Кредит»  відступив право вимоги новому кредитору  за кредитним договором № 2203/07/КИ-370від 14.11.2007, що виключало правові підстави до вирішення по суті вимог поданої по справі заяви.
 
Крім того, не було у суду й підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачі дубліката виконавчого листа, оскільки ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ТОВ «Генезис фінансової свободи» після переходу права вимоги за договором не здійснювали будь-який дій щодо звернення до суду з такими вимогами, а також не надали доказів, що підтверджують втрату виконавчих листів. Більше того відсутні докази й переходу права вимоги, що стали б підставою для заміни сторони виконавчого провадження у справі.
 
При цьому скаржник зазначив, що за відсутності судового провадження розгляд заяви про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видача дубліката виконавчого листа до відновлення втраченого провадження є неможливим  й заявник не просить про поновлення строку для відновлення вказаного провадження, що також є підставою для відмови у прийнятті заяви відповідно до ст. 492 ЦПК України.
 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
 
Колегія суддів, заслухавши адвоката Слободянюка В.В. в інтересах ОСОБА_1 , який підтримав апеляційну скаргу, Булавіна О.П. в інтересах ТОВ  «Генезис фінансової свободи», вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню.
 
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату розгляду справи повідомлялися належно, будь-яких клопотань на адресу апеляційного суду не направили, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу у відсутність осіб, які не з`явилися у судове засідання.
 
Задовольняючи подану по справі ТОВ «Генезис фінансової свободи» заяву, районний суд виходив з підстав її доведеності та обґрунтованості.
 
Між тим, з такими висновками районного суду погодитися неможливо.
 
Процедура відновлення втраченого судового провадження визначена Розділом Х ЦПК України в редакції, чинній на час вирішення питання в суді.
 
Статтею 488 ЦПК України передбачено, що відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.
 
Відповідно до частини першої статті 489 ЦПК України втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою осіб, які брали участь у справі, або за ініціативою суду.
 
Відповідно до частини першої статті 494 ЦПК України на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити.
 
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 494 ЦПК України у разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів. Після набрання законної сили ухвалою суду, визначеною частиною третьою цієї статті, суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження за касаційною скаргою у справі, провадження у якій втрачено.
 
Метою втраченого судового провадження може бути одержання завіреної копії судового рішення, виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, скасування заходів забезпечення позову, вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання тощо.
 
Подаючи заяву про відновлення втраченого судового провадження у вказаній цивільній справі, ТОВ «ГФС»  обґрунтовувало зміст заяви  набуттям повноважень правонаступника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»  за кредитним зобов`язанням  ОСОБА_4 ,  забезпеченого  договорами поруки, укладеними з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . 
 
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
 
Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів із метою забезпечення цивільних прав.
 
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 5 ЦПК України).
 
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
 
Згідно з пунктом 8 частини третьої статті 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.
 
Як убачається з долучених заявником доказів, 14.11.2007, між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 , укладено кредитний договір №2203/07/КИ-370 на суму 20 000 000 грн строком до 11.11.2022 (а.с. 20-22 т.1).
 
Договором від 08.09.2008 про внесення змін №1 у кредитний договір № 2203/07/КИ-370 від 14.11.2007, а саме змінена процентна ставка на 18,5% річних та термін погашення заборгованості (а.с.24).
 
У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №2203/07/КИ-370 від 14.11.2007 між між ВАТ «Банк Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 укладено договори поруки №1, 2 14.11.2007, відповідно до п. 1.1 яких, поручителі зобов`язалися перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повис виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №2203/07/КИ-370 від 14.11.2007 (а.с. 27-30 т.1).
 
Відповідно до договору  про внесення змін № 1 до кредитного договору №2203/07/КИ-370 від 14.11.2007 було укладено додаткову угоду №1  з ОСОБА_3 (а.с. 31 т.1).
 
 Згідно  долученої до справи   копії рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22.11. 2012 року у справі  №22-ц/0190/7415/2012, дійсність якої належним чином не засвідчено, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно на користь ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» заборгованість за кредитним договором № 2203/06/КИ-370від 14.11.2007 в розмірі 68 379 784 грн 12 коп. (а.с. 32-34 т.2).
 
Зі справи видно, що у відділі примусового виконання  рішень Департаменту  державної виконавчої служби МЮ України на примусовому виконанні перебував виконавчий лист  про стягнення кредитної заборгованості з   ОСОБА_5 (а.с.37-41 т.1).  
 
Установлено, що 11.11.2020 між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Генезис фінансової свободи» було укладено договір про відступлення прав вимоги №2 (а.с. 11-12 т.1).
 
Відповідно до Додатку № 1,2 до Договору про відступлення прав вимоги №2, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «ГФС», Банк відступив право вимоги Новому кредитору за кредитним договором № 2203/07/КИ-370 від 14.11.2007, укладеним між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1   забезпечений  договором №1,2  від 14.11.2007, укладеними між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 , ОСОБА_2 . 
 
Згідно пояснень представника заявника, саме указану копію було надано банком під час укладення  договору про відступлення прав вимоги.
 
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
 
Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
 
Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина "процесу" в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії", рішення від 19 березня 1997 року в справі "Горнсбі проти Греції").
 
Відповідно до правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі  № 2-7763/10 у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив (частини перша та друга статті 55 ЦПК України).
 
У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець (частини перша та друга статті 442 ЦПК України). Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (частина п`ята статті 442 ЦПК України).
 
Відповідно до частини першої статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Згідно із частиною першою статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.
 
Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення (частини перша та друга статті 15 Закону про виконавче провадження).
 
Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.
 
Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.
 
Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно.
 
Заміна стягувача у виконавчому документі як сторони справи має мати дійсну процесуальну мету, а підстави такої заміни належним чином аргументовані. Саме тільки матеріальне правонаступництво без процесуальної мети не є достатнім аргументом, оскільки не відповідає вимогам частини першої статті 2 ЦПК України. Заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства. Якщо, наприклад, суд підтвердив зобов`язання однієї сторони договору перед іншою та відповідне судове рішення набуло законної сили, то суд не здійснює заміну його сторони у випадку уступки відповідним кредитором за цим договором своїх прав та обов`язків іншій особі на цю іншу особу лише заради процесуальної констатації цього матеріального правонаступництва. Суд може здійснити заміну учасника справи виключно для виконання вимог частини першої статті 2 ЦПК України.
 
Суд першої інстанції мотивував своє судове рішення тим, що відбулася заміна кредитора в зобов`язанні, а тому на підставі статей 512, 514 ЦК України до нього переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
 
Проте таких висновків районний суд дійшов передчасно, у відсутність належного дослідження долучених до справи доказів.
 
Так, у поданій заяві  заявник просив відновити втрачене провадження  у  справі та замінити вибулого стягувача ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" на його правонаступника -  ТОВ «Генезис фінансової свободи»  у справі № 2/0109/1827/2012 за позовом ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
 
Як на підставу для відновлення ппровадження та заміни стягувача у справі, посилається на невиконане рішення Апеляційного суду АР Крим від 22.11.2012 у справі №2/0109/1827/2012 у відповідності до ст. 442 ЦПК України.
 
Між тим, зі змісту долученої до справи копії рішення Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22.11.2012 у справі № 22-ц/0190/7416/2012 (справа № 2/0109/1827/2012) за позовом ПАТ "Банк Фінанси та Кредит" до ОСОБА_1 ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, з відповідачів на користь позивача солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором № 2203/06/КИ-370 від 14.11.2007 в розмірі 68 379 784 грн 12 коп., тоді як зі змісту додатку №1, 2 до договору про відступлення прав вимоги №2, укладеного між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Генезис фінансової свободи», банк відступив право вимоги Новому кредитору за кредитним договором № 2203/07/КИ-370від 14.11.2007.
 
 Відповідно до листа ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 046-12-849/20 від 07.12.2020  банком  підтверджено  передачу документів ТОВ «ФК «Генезис фінансової свободи»  саме за кредитним договором № 2203/07/КИ-370 від 14.11.2007 (а.с. 43 т.1).
 
Сингулярне (часткове) правонаступництво є правовою конструкцією, що зумовлене переходом (пролонгація) прав па обов`язків вибулої сторони у певних (визначених договором ) правовідносинах та не становить формулу повного (універсального) правонаступництва.
 
Договір відступлення права вимоги є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу - на стороні кредитора - у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.
 
Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною чи третьою особою у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах.
 
Вказані висновки містяться в постанові Верховного Суду від 20 жовтня 2021 року у справі №12 7/1813/18.
 
Таким чином заявник набув прав кредитора у правовідносинах за кредитним договором №2203/07/КИ-370 від 14.11.2007 - став правонаступником первісного кредитора ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» у визначених правовідносинах за договором про відступлення прав вимоги №2  проте не надав підтверджень щодо набуття прав та обов`язків за  кредитним договором №2203/06/КИ-370 від 14.11.2007, що був предметом розгляду Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 22.11.2012 у справі N 22-ц/0190/7416/2012  та провадження у якій  ТОВ «Генезис фінансової свободи» просить  відновити. 
 
Отже,  заявник не набув повноважень правонаступника за зобов`язаннями  ОСОБА_5 , про що за наслідками вирішення спору Апеляційним судом Автономної Республіки Крим у справі № 2/0109/1827/2012 22.11.2012 постановлено рішення, а ця обставина виключає правові підстави до розгляду  заяви  ТОВ «Генезис фінансової свободи» про відновлення втраченого  провадження у вказаній справі.   
 
Заявник не набув права вимоги  за зобов`язаннями  ОСОБА_5 перед ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» згідно кредитного договору №2203/06/КИ-370 від 14.11.2007.
 
Між тим, районний суд на вказані обставини уваги не звернув й дійшов передчасних висновків  про наявність правових підстав до задоволення заяви, що є підставою до скасування оскаржуваної ухвали.
 
Зазначені обставини унеможливлюють встановлення фактичних обставин справи в частині вирішення вимог заяви про заміна стягувача, поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, видачу дублікатів виконавчого листа остільки вони носять похідних характер від вимог  заяви про відновлення втраченого судового провадження, правові підстави до вирішення якої  відсутні.
 
У зв`язку з цим,  ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року підлягає скасуванню з прийняттям по справі нового судового рішення про відмову в  задоволенні заяви ТОВ «Генезис фінансової свободи».
 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
 
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
З огляду на викладене, оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до порушення норм процесуального права, неправильного застосування норм матеріального права, а тому  підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового судового рішення про відмову у її задоволенні.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Записного Дениса Юрійовича в інтересах ОСОБА_1  задовольнити. 
 
Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 21 жовтня 2022 року скасувати.
 
Постановити по справі нове судове рішення про відмову товариствуз обмеженою відповідальністю «Генезис фінансової свободи» у задоволенні заяви.
 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного судового рішення.
 
Повне судове рішення складено 17 березня 2023 року.

Суддя-доповідач:

Судді: