ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" березня 2023 р.           Справа№ 910/7127/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Ходаківської І.П.
суддів:            Демидової А.М. 
          Корсака В.А. 

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги
Підприємства з іноземними інвестиціями " Амік Україна"
на рішення  господарського суду міста Києва від 31.10.2022 (повний текст рішення складено 31.10.2022)
у справі  №   910/7127/22 (суддя    Картавцева Ю.В.)
за позовом    Підприємства з іноземними інвестиціями " Амік Україна "
до   Акціонерного товариства "Українська залізниця"
про   стягнення 13 109,77 грн
  
В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

В серпні 2022 року Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» звернулося до господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення суми неустойки в розмірі    13 109, 77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем терміну доставки вантажу за накладною № 0403321 від 23.11.2021 з посиланням на  ст. 253-255 Цивільного кодексу України,  ст. 316 Господарського кодексу України, ст. 3, 5, 6, 14-24,37-39, 45-48 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення.
  
Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у справі №910/7127/22 позов задоволено частково та стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» 6 554 грн 89 коп. штрафу  та 2 481 грн 00 коп. судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що з наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що фактично вантаж із простроченням доставки на 8 діб, а відтак, наявні правові підстави для стягнення з відповідача неустойки у заявленому до стягнення розмірі. При цьому суд з врахуванням положень ст.551 ЦК України, ст. 233 ГК України, а також того, що відповідач є стратегічно важливим підприємством залізничного транспорту, яке в умовах воєнного стану працює в посиленому режимі, визнав обґрунтованим зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки на 50 %. 

Короткий зміст апеляційної скарги та її доводів.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» звернулося до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у справі № 910/7127/22 як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального (ст. 551 ЦК України, ст. 331 ГК України) та процесуального прав (ст.ст. 13, 14, 73, 74), ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити. 

Апеляційна скарга обґрунтована посиланням на те, що зменшення розміру неустойки на 50 % нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання та призведе до порушення балансу інтересів сторін. 

Позиції інших учасників справи

Від Акціонерного товариства «Українська залізниця» до суду надійшли письмові пояснення, в яких просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та залишити в силі оскаржене судове рішення, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо зменшення заявленого позивачем розміру штрафу та на нерелевантність судової практики Верховного Суду, на яку посилається скаржник, для цієї справи. 

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

                    Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.11.2022 апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями " Амік Україна" у справі № 910/7127/22         передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Владимиренко С.В., Демидова А.М.

                    Розгляд питання щодо апеляційної скарги відбувався в період тривалих повітряних тривог і планових, аварійних та екстрених відключень електроенергії по місту Києву.

                  Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2022 витребувано з господарського суду міста Києва        матеріали справи №    910/7127/22 та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою    Підприємства з іноземними інвестиціями "Амік Україна" на рішення господарського суду міста Києва     від 31.10.2022    до надходження матеріалів із суду першої інстанції.
                    
26.12.2022 матеріали справи № 910/7127/22 надійшли на запит до Північного апеляційного господарського суду.
             
Розпорядженням Північного апеляційного господарського суду №09.1-08/121/23  від 11.01.2023 у справі № 910/7127/22    призначено повторний автоматизований розподіл.
             Згідно з витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від    11.01.2023, у зв`язку із перебуванням    судді Владимиренко С.В., яка не є головуючим суддею (суддею-доповідачем) у відпустці, справу    № 910/7127/22    передано на розгляд колегії суддів: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Демидова А.М., Корсак В.А.
          
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою    Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» на рішення господарського суду міста Києва        від 31.10.2022 у справі № 910/7127/22, розгляд апеляційної скарги    постановлено    здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи (ст. 270 ГПК України).

Обставини справи, встановлені судом першої та перевірені судом апеляційної інстанції, визначення відповідно до них правовідносин.
                    
Як встановлено судом першої та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до залізничної накладної №0403321 від 23.11.2021 Акціонерне товариство "Українська залізниця" здійснило перевезення вантажу зі станції Буганяй Литовської залізниці до станції призначення Кремень Львівської залізниці, одержувачем якого є Підприємство з іноземними інвестиціями "Амік Україна".

Накладна складається з двох частин: паперова накладна засвідчує факт перевезення вантажу на території Литви, а електронна - на території України. З накладної вбачається, що відстань перевезення вантажу на території Литви - 349 км, час перебування вантажу на території 4 доби, Білорусі - 554 км, час - 2 доби,    на території України - 231 км, час - 5 діб, загальна відстань перевезення вантажу    становить 1134 км.

Відповідно до графи 32 накладної "Подовження строку доставки" вантаж був затриманий на станції Коростень від 30.11. 05:00 до 30.11.20:00 через « 1 - для проведення митного оформлення», тобто вантаж затримано на 15 год., про що складено акти загальної форми ГУ-23 №42989 та №42990.

Вантаж доставлено на станцію призначення 05.12.2021 (графа 27 накладної), видано отримувачу - 05.12.2021 (графа 36 накладної).

Звертаючись з позовом у даній справі, Підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» послалось на те, що відповідачем порушено терміни доставки вантажів за вказаною залізничною накладною, визначені ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення, зокрема,   нормативний термін доставки вантажу в даному випадку становить 8 діб, в той час, як що загальний термін доставки вантажу за накладною №0403321 склав 12 діб.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи.

Відповідно до     ст.  908 ЦК    України     перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення; загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Згідно з ч.1     ст.  909 ЦК України     за договором перевезення перевізник зобов`язаний доставити довірений йому відправником вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язаний сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Укладення договору перевезення вантажу відповідно до ч.3     ст.909 Цивільного кодексу України     та ч.2     ст.307 ГК України     підтверджується складанням транспортної накладної.

Стаття 6      Статуту залізниць України     визначає, що накладна - це основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до Статуту та правил і наданий залізниці разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажів, яка укладається між відправником і залізницею. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезень до станції призначення.

За  ст. 12 Закону України "Про залізничний транспорт"  передбачено, що підприємства залізничного транспорту загального користування забезпечують збереження вантажів, багажу та вантажобагажу на шляху слідування та на залізничних станціях згідно з чинним законодавством України.

У відповідності до ч. 2        ст. 3 Закону України "Про залізничний транспорт"        нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту загального користування, безпеки руху, охорони праці, забезпечення громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті України є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно з пунктом 2        Статуту залізниць України, затвердженого        постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457,  Статут залізниць України  визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом.

Відповідно до пункту 5 Статуту нормативні документи, що визначають порядок і умови перевезень, користування засобами залізничного транспорту, безпеки руху, охорони праці, громадського порядку, перетину залізничних колій іншими видами транспорту і комунікаціями, пожежної безпеки, санітарні норми та правила на залізничному транспорті, є обов`язковими для всіх юридичних і фізичних осіб на території України.

Згідно зі ст. 4 Статуту залізниць перевезення залізницями вантажів, пасажирів, багажу та вантажобагажу у міжнародному сполученні здійснюється відповідно до угод про залізничні сполучення.

У відповідності до пунктів 22, 23        Статуту залізниць України        за договором залізничного перевезення вантажу залізниця зобов`язується доставити ввірений їй вантажовідправником вантаж у пункт призначення в зазначений термін і видати його одержувачу, а відправник зобов`язується сплатити за перевезення встановлену плату. Відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Станція призначення видає накладну одержувачу разом з вантажем.

За приписами        ст. 10 Цивільного кодексу України        чинний міжнародний договір, який регулює цивільні відносини, є частиною національного цивільного законодавства України.

Правовідносини в Україні щодо перевезення вантажів у міжнародному сполученні регулюються Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення від 01.11.1951 (УМВС), яка є чинною для України відповідно до        Закону України "Про правонаступництво в Україні"        та Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів та згідно якої здійснюється перевезення вантажів у прямому міжнародному залізничному вантажному між станціями у внутрішньому залізничному сполученні країн, залізниці яких приймають участь в даній Угоді, за накладними, передбаченими даною Угодою.

Згідно з параграфом 1 ст. 3 Угода про міжнародні вантажні сполучення встановлює єдині правові норми договору перевезення вантажу у прямому міжнародному залізничному сполученні і в прямому залізничо - поромному сполученні (Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення).

Відповідно до параграфу 1 ст. 14 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення у відповідності з договором перевезення перевізник зобов`язується за плату перевезти доручений йому відправником вантаж до станції призначення за маршрутом, погодженим відправником і договірним перевізником, і видати його одержувачу. Параграфом 3 цієї ж статті передбачено підтвердження укладення договору перевезення накладною. 

Умовами статті 24 Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення передбачено, що якщо відправником і перевізником не погоджене інше, термін доставки визначається на весь шлях прямування вантажу і не повинен перевищувати терміну, обчисленого виходячи з норм, які містяться у цій статті. Термін доставки вантажу визначається виходячи з таких норм:
для контейнерів - 1 доба на кожні розпочаті 150 км;
для інших відправлень - 1 доба на кожні розпочаті 200 км.
Термін доставки вантажу збільшується на 1 добу на операції, пов`язані з відправленням вантажу.
Строк доставки вантажу продовжується на весь час затримки на шляху слідування з причин, що не залежать від перевізника.
Перебіг терміну доставки вантажу починається з 0.00 годин дня, наступного за днем укладення договору перевезення, і закінчується в момент передачі одержувачу повідомлення про прибуття вантажу, при цьому неповну добу розраховують як за повну.
Строк доставки вважається дотриманим, якщо вантаж прибув на станцію призначення до спливу строку доставки і перевізник повідомив отримувача про прибуття вантажу і можливості передачі вантажу в розпорядження отримувача. Порядок повідомлення отримувача визначається національним законодавством, що діє в місці видачі вантажу. 

За положеннями ст. 23 Статуту залізниць України дата приймання і видачі вантажу засвідчується на накладній календарним штемпелем станції. В разі проведення митного контролю дата видачі вантажу ставиться після закінчення митних операцій.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до залізничної накладної №0403321, 23.11.2021 - день укладення договору (графа 26); відстань перевезення по території Білорусії - 554 км; відстань перевезення по території Литви - 349 км; відстань перевезення по території України - 231 км, провізна плата по території України та Литви складає - 43 699,23 грн (22    403,43 грн по території Литви + 21    295,80 грн по території України) (графи 44 та 51 відповідно).
З урахуванням § 2 ст. 24 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення строк доставки вантажу в даному випадку не повинен перевищувати 6 діб (1134 км / 200 км/дб = 6 дб).

Беручи до уваги § 3 ст. 24 УМВС, який подовжує строк доставки вантажу на 1 добу на операції, пов`язані з відправлення вантажу, загальний строк доставки вантажу за Накладною по території Литви не повинен перевищувати 3 доби у відповідності до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (2 + 1 = 3).

З накладної вбачається, що вантаж прийнято литовською залізницею до перевезення 23.11.2021, передано білоруській залізниці 27.11.2021, отже литовською залізницею прострочено доставку вантажу на 1 добу.

Крім того, беручи до уваги § 3 ст. 24 УМВС, який подовжує строк доставки вантажу на 1 добу на операції, пов`язані з відправлення вантажу та на 1 добу згідно з актом загальної форми (що підтверджується написом у графі 32 Накладної), загальний строк доставки вантажу за Накладною не повинен перевищувати 8 діб у відповідності до Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення (6 + 1 +1 = 8).
Таким чином, нормативний строк доставки вантажу становить 8 діб.
Разом з тим, судом встановлено, що фактично вантаж було доставлено через 12 діб, чим допущено прострочення доставки на 4 доби.

За положеннями параграфу 3 ст.37 Угодою про міжнародне залізничне вантажне сполучення перевізник несе відповідальність за перевищення терміну доставки.

Згідно зі параграфом 1 ст. 45 Угоди про міжнародне залізничне вантажне сполучення        якщо перевізником не було дотримано термін доставки вантажу, обчислений відповідно до ст. 24 "Термін доставки вантажу", перевізник сплачує відшкодування за перевищення терміну доставки у вигляді неустойки.

В параграфі 2 статті 45 Угоди      про міжнародне залізничне вантажне сполучення встановлено, що розмір неустойки за перевищення терміну доставки вантажу визначається виходячи з провізної плати того перевізника, який допустив перевищення терміну доставки, та величини (тривалості) перевищення терміну доставки і розраховується, як відношення перевищення терміну доставки (в добах) до загального терміну доставки, а саме:
- 6% провізної плати при перевищенні терміну доставки не більше однієї десятої загального терміну доставки;
- 18% провізної плати при перевищенні терміну доставки більше за одну десяту, але не понад три десятих загального терміну доставки;
- 30% провізної плати при перевищенні терміну доставки понад три десятих загального терміну доставки.

          Як вбачається із залізничної накладної №0403321, провізна плата по території України та Литви складає - 43 699,23 грн (22    403,43 грн по території Литви + 21    295,80 грн по території України) (графи 44 та 51 накладної відповідно).

Апеляційний господарський суд погоджується з висновком господарського суду першої інстанції, що визначений позивачем розмір неустойки за перевищення строку доставки вантажу в сумі 13109, 77 грн. відповідає наведеним вище нормам та є правомірним.

Разом з тим, відповідно до ч. 1  ст. 233 ГК України  у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3  ст. 551 ЦК України  встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення неустойки (зокрема, штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією з сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафу направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагенту на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3  ст. 551 ЦК України, ч. 1  ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу) до її розумного розміру.

У п.п. 8.22 - 8.25 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 зазначено, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

З огляду на зазначене вище, місцевим господарським судом у цьому зв`язку обґрунтовано взято до уваги той факт, що у зв`язку із збройною агресією російської федерації Укрзалізниця зазнає значних збитків, зокрема, докладаючи всіх зусиль для збереження життів людей та зміцнення обороноздатності країни, відповідач несе значні витрати для виконання таких завдань при одночасному значному зменшенні доходу від здійснення своєї основної підприємницької діяльності. В той час, як позивачем не надано належних та допустимих доказів завдання йому збитків внаслідок порушення строків доставки вантажу на підставі залізничної накладної №0403321, а відтак, правомірним є висновок суду про зменшення розміру неустойки до 50 %.

З підстав зазначених вище посилання скаржника на те, що зменшення неустойки на 50 % нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання та призведе до порушення балансу інтересів сторін є необґрунтованим. 

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (рішення від 28.10.2020 №4241/03, §54, ЄСПЛ) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржнику надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також вірно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного у даній справі судового рішення відсутні.

Судові витрати

Відповідно до    ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за результатами розгляду апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд
 
П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Підприємства з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 31.10.2022 у справі №910/7127/22 залишити без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Підприємство з іноземними інвестиціями "АМІК УКРАЇНА".

Матеріали справи № 910/7127/22 повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя                                                            І.П. Ходаківська 

Судді                                                                                А.М. Демидова

                                                                                В.А. Корсак