П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

29 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/7190/22	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів  – Турецької І.О.,
                                – Зуєвої Л.Є.,

за участю: секретар судового засідання – Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року, прийняту у складі суду судді Глуханчука О.В. в місті Одеса, по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В:

У травні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просив суд про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09 лютого 2022 року №0427014-2404-1502/1.
Доводи позовної заяви ґрунтувались на тому, що спірним податковим повідомленням-рішенням від 09 лютого 2022 року №0427014-2404-1502/1 позивачу визначено суму грошового зобов`язання за платежем “податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості” у розмірі 57051,48 грн. Вказане повідомлення-рішення надійшло позивачу без розрахунку податкового зобов`язання, де б значилась інформація про базу оподаткування, ставку податку, тощо.
Позивач вказував, що базою оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у той час згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться об`єкт незавершеного будівництва та відомості про площу відсутні.
З наведених підстав позивач вважав, що за відсутності даних про базу оподаткування (площа об`єкта нерухомості), визначення грошового зобов`язання у податковому повідомленні-рішенні від 09 лютого 2022 року №0427014-2404-1502/1 є неправомірним, отже таке рішення відповідача підлягає скасуванню.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 30 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Розгляд справи призначено без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами, в порядку ч. 5 ст. 262 КАС України.
13 червня 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління ДПС в Одеській області, в якому зокрема було зазначено клопотання відповідача  про закриття провадження у справі (а.с. 55-56). 
Клопотання обґрунтоване тим, що у даній справі оскаржується податкове повідомлення рішення від 09.02.2022 № 0427014-2404-1502/1, сформоване згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022 року по справі №420/13055/21, оскільки попереднє податкове повідомлення рішення від 26.05.2021 року № 0427014-2404- 1502 на суму 82051,48 грн., що було предметом розгляду судової справи № 420/13055/21, скасовано в частині. Відповідач стверджував, що податковими повідомленнями-рішеннями від 26.05.2021 року № 0427014-2404-502 та від 09.02.2022 № 0427014-2404-1502/1 визначено одну й ту ж саме суму податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік на об`єкт житлової нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Звертаючись з новими позовними вимогами щодо того ж предмету спору, та з тих же підстав позивач фактично оспорює лише розмір податкового зобов`язання, зазначаючи в позовній заяві ідентичне обґрунтування позовної заяви.
Таким чином, оскільки ОСОБА_1 висунув одну й ту ж саму вимогу до одного й того ж самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, що й у справі №420/13055/21, відповідач вважав, що наявні підстави для закриття провадження у справі на підставі п. 4 ч. 1 статті 238 КАС України.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року клопотання Головного управління ДПС в Одеській області про закриття провадження у справі задоволено. Закрито провадження у справі № 420/7190/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 09 лютого 2022 року №0427014-2404-1502/1.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи у їх сукупності, оскаржуване судове рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема щодо повноти дослідження обставин справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу № 420/7190/22 для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на доводи позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від №0427014-2404-1502/1 від 09.02.2022 року. Апелянт зазначає, що податкове повідомлення - рішення № 0427014-2404-1502/1 від 09.02.2022 року, не містить розрахунок податкового зобов`язання, де вказується за який об`єкт було нараховане податкове зобов`язання, тощо, що свідчить про його невідповідність вимогам законодавства. На думку апелянта, база оподаткування, що застосована для визначення розміру податку у спірному податковому повідомленні-рішенні від 09.02.2022 року отримана відповідачем з порушенням вимог пп. 266.3.2. п. 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, оскільки в даному випадку мова йде про об`єкт незавершеного будівництва під реєстраційним номером 76351451106 та не має жодного відношення до об`єкта під реєстраційним номером 10146487, який належить іншій особі.
Апелянт вважає невірним, що інформація, яка була зазначена в постанові П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 420/13055/21 та застосована судом першої інстанції в ухвалі від 15 лютого 2023 року по справі № 420/7190/22 не була перевірена, не з`ясована судом першої інстанції, що призвело до покладення на позивача податкового зобов`язання за площу іншого об`єкта, під іншим реєстраційним номером, іншого власника майна. До того ж, на думку апелянта, складання податкового повідомлення - рішення № 0427014-2404-1502/1 від 09.02.2022 року, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання у розмірі 57051.48 грн., не позбавляє права на оскарження вказаного податкового повідомлення – рішення, предмет спору по даній справі і у справі № 420/13055/21 різний, а по справі № 420/13055/21 П`ятий апеляційний суд не визнав суму 57 051,48 грн. як правомірну і законну, тому підстав для закриття провадження по справі № 420/7190/22 не було.
Представник відповідача надала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.05.2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0427014-2404-1502, яким ОСОБА_1 визначене податкове зобов`язання за 2020 рік в сумі 82051,48 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є    власниками об`єктів житлової нерухомості.
Вказане податкове повідомлення-рішення було предметом судового оскарження у справі №420/13055/21.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2022 року у справі №420/13055/21 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0427014-2404-1502 від 26 травня 2021 року в частині нарахування 25000 грн. (двадцяти п`яти тисяч гривень). Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0427014-2404-1502 від 26 травня 2021 року в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік, в сумі 57051,48 грн. (п`ятдесят сім тисяч п`ятдесят одна гривня 48 коп.).
09 лютого 2022 року Головним управлінням ДПС в Одеській області, згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0427014-2404-1502/1, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: 18010200 “Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості” за 2020 податковий період у розмірі 57051,48 грн. (а.с. 8).
Разом із відзивом на позовну заяву ГУ ДПС в Одеській області надано до суду    Розрахунок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік по об`єктам оподаткування, які належать ОСОБА_1 (а.с. 64).
Згідно вказаного розрахунку, на об`єкт нерухомого майна – житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , площею 805, 30 кв.м., за ставкою податку 1,5 % від мінімальної заробітної плати станом на 01 січня звітного року, питома вага площі об`єкта – 1,000, нараховано суму податку у розмірі 57051, 48 грн.
Також відповідач надав до відзиву копію службового листа від 09.02.2022 № 357/15-32-24-04-22, згідно якого фізичній особі ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) сформовано нове податкове повідомлення-рішення від 09.02.2022 № 0427014-2404-1502/1 з податку на нерухоме майно у сумі 57051,48 грн. за житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , згідно постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18.01.2022 року по справі №420/13055/21 (а.с. 79).
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що податкове повідомлення-рішення від 09 лютого 2022 року №0427014-2404-1502/1 прийняте у зв`язку зі зменшенням податкового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням №0427014-2404-1502 від 26 травня 2021 року, за результатами судового оскарження та часткового скасування судовим рішенням у справі №420/13055/21 повідомлення-рішення №0427014-2404-1502 від 26 травня 2021 року. За висновками суду, спір у цій справі виник між тими самими сторонами ( ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області), про той самий предмет (правомірність визначення/нарахування ОСОБА_1 розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік) і з тих самих підстав (обґрунтування позовних вимог ґрунтується на тому, що базою оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у той час згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться об`єкт незавершеного будівництва та відомості про площу відсутні. Контролюючим органом не був доданий розрахунок податкового зобов`язання), що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси (частина перша статті 5 КАС України).
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію, що підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Не вважаються зміною підстав позову доповнення його новими обставинами при збереженні первісних обставин та зміна обсягу посилань на норми матеріального чи процесуального права (пункт 7.43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №924/1473/15).
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом сторін у справі, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Такий висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, в постановах від 15.12.2020 у справі № 804/5759/17, від 15.07.2022 у справі № 120/2440/20-а.
У даному випадку спірним є питання наявності в межах двох справ одного й того самого предмету позову.
Так, апеляційний суд зазначає, що 25.05.2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0427014-2404-1502, яким ОСОБА_1 визначене податкове зобов`язання за 2020 рік в сумі 82051,48 грн. з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є    власниками об`єктів житлової нерухомості.
Вказане податкове повідомлення-рішення було предметом судового оскарження у справі №420/13055/21.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2022 року у справі №420/13055/21 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0427014-2404-1502 від 26 травня 2021 року в частині нарахування 25000 грн. (двадцяти п`яти тисяч гривень). Відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0427014-2404-1502 від 26 травня 2021 року в частині нарахування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік, в сумі 57051,48 грн. (п`ятдесят сім тисяч п`ятдесят одна гривня 48 коп.).
Відповідно до пп. 60.1.5 п. 60.1 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.
Згідно з п. 7 розд. ІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 31 грудня 2020 року № 846), якщо за результатами адміністративного або судового оскарження грошове зобов`язання, зменшення (збільшення) суми податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафна (фінансова) санкція (штраф) та пеня, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, зазначені у податковому повідомленні-рішенні, зменшуються, то шляхом опрацювання інформації щодо прийнятих рішень за результатами розгляду скарг в адміністративному та/або судовому порядку, наданої відповідними підрозділами контролюючого органу, до функцій яких належить розгляд скарг в адміністративному порядку та/або супроводження справ у судах, складається податкове повідомлення-рішення, яке містить зменшену суму грошового зобов`язання, зменшену суму зменшення (збільшення) податкових зобов`язань та/або інших зобов`язань, контроль за сплатою яких покладено на контролюючі органи та/або податкового кредиту та/або зменшення бюджетного відшкодування з податку на додану вартість та/або зменшення від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету у зв`язку з використанням платником податку права на податкову знижку, штрафної (фінансової) санкції (штрафу) та пені, у тому числі за порушення норм іншого законодавства.
09 лютого 2022 року Головним управлінням ДПС в Одеській області, згідно з пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України, прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ф" №0427014-2404-1502/1, яким ОСОБА_1 визначено суму податкового зобов`язання за платежем: 18010200 “Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості” за 2020 податковий період у розмірі 57051,48 грн. (а.с. 8).
Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що податкове повідомлення-рішення від 09 лютого 2022 року №0427014-2404-1502/1 прийняте у зв`язку зі зменшенням податкового зобов`язання, визначеного податковим повідомленням-рішенням №0427014-2404-1502 від 26 травня 2021 року, за результатами судового оскарження та часткового скасування судовим рішенням у справі №420/13055/21 повідомлення-рішення №0427014-2404-1502 від 26 травня 2021 року.
У даному випадку, суд першої інстанції вірно встановив, що спір у цій справі та у справі №420/13055/21 виник між тими самими сторонами ( ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області), про той самий предмет (правомірність визначення/нарахування ОСОБА_1 розміру податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік) і з тих самих підстав (обґрунтування позовних вимог ґрунтується на тому, що базою оподаткування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, у той час згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться об`єкт незавершеного будівництва та відомості про площу відсутні. Контролюючим органом не був доданий розрахунок податкового зобов`язання).
Таким чином, позивач звернувся до суду повторно зі спором між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що був вирішений судом у справі №№420/13055/21, судове рішення у якій набрало сили з 18 січня 2022 року, що є підставою для закриття провадження у справі відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 238 КАС України.
Правова позиція щодо застосування норм права за аналогічних обставин справи була  викладена Верховним Судом у постанові від 07 грудня 2020 року (справа №826/15527/17).
Щодо посилань апелянта, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на доводи позивача щодо протиправності податкового повідомлення-рішення від №0427014-2404-1502/1 від 09.02.2022 року, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, у постанові від 18 січня 2022 року у справі №420/13055/21 апеляційний суд встановив, що ОСОБА_1 є власником об`єкту нерухомого майна – незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості; готовність – 85%; розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.07.2021р. №266234376 (а.с.9-10). Право власності набуто позивачем на підставі договору дарування від 06.06.2013 року.
Апеляційний суд зазначив, що матеріалами справи підтверджений факт    наявності в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно даних щодо площі об`єкту житлової нерухомості (805,30 кв.м.), а саме,    незавершене будівництво, об`єкт житлової нерухомості; готовність – 85%; розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який з 06.06.2013 року на праві власності належить позивачу - ОСОБА_1 .
Апеляційний суд висновував, що податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області №0427014-2404-1502 від 26 травня 2021 року в частині нарахування позивачу податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік, в сумі 57051,48 грн. (82051,48-25000) є таким, що прийняте на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначений Податковим кодексом України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); своєчасно, тобто протягом встановленого законом строку.
Колегія суддів зазначає, що згідно положень ч.5 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.
Водночас, оскільки ОСОБА_1 брав участь у справі №420/13055/21, відсутні правові підстави для неврахування або переоцінки обставин, встановлених рішенням суду в адміністративній справі, що набрало законної сили.
У цьому контексті колегія суддів зазначає, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (пункт 61 рішення ЄСПЛ у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII).
В основі принципу юридичної визначеності, як одного із істотних елементів принципу верховенства права, лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися.
Верховний Суд у прийнятті даної постанови керується принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях ЄСПЛ від 03.12.2003 у справі "Рябих проти Росії", від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 18.11.2004 у справі "Праведная проти Росії", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Понамарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до принципу res judicata (пункт 62 рішення ЄСПЛ у справі "Брумареску проти Румунії" (Brumarescu v. Romania) [GC], No. 28342/95, ECHR 1999-VII), тобто поваги до остаточного рішення суду.
Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі "Рябих проти Росії" (Ryabykh v. Russia), № 52854/39, ECHR 2003-IX, пункт 46 рішення ЄСПЛ у справі "Устименко проти України" № 32053/13).
Отже, забезпечення принципу res judicata є однією з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд.
Враховуючи викладене, здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили і є чинним, є порушенням принципу правової певності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації права людини на справедливий суд, оскільки таке рішення не може бути поставлено під сумнів, а здійснення перегляду цього рішення не є виправданим та обґрунтованим, оскільки може мати наслідком порушення прав інших осіб, які покладаються на чинність рішення, здійснюючи свої права та обов`язки протягом усього часу чинності цього рішення.
У справі "Sunday Times v. United Kingdom" Європейський суд вказав, що прописаний у Конвенції термін "передбачено законом" передбачає дотримання такого принципу права як принцип визначеності. ЄСПЛ стверджує, що термін "передбачено законом" передбачає не лише писане право, як-то норми писаних законів, а й неписане, тобто усталені у суспільстві правила та моральні засади суспільства. До цих правил, які визначають сталість правозастосування, належить і судова практика. Конвенція вимагає, щоб усе право, чи то писане, чи неписане, було достатньо чітким, щоб дозволити громадянинові, якщо виникне потреба, з належною повнотою передбачати певною мірою за певних обставин наслідки, що може спричинити певна дія (ЄСПЛ аналогічної позиції дотримується у справі "Steel and others v. The United Kingdom").
До того ж, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що сам по собі факт не надіслання    разом з податковим повідомленням-рішенням розрахунку податкового зобов`язання не є підставою для скасування такого податкового повідомлення-рішення.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, при цьому доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. 
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року – залишити без задоволення. 
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 15 лютого 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     І. О. Турецька

       Суддя:                                                                                     Л. Є. Зуєва