ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2023 року                                                                                     Справа № 924/670/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Миханюк М.В. ,  суддя Дужич С.П. 
при секретарі судового засідання Комшелюку А.А.
розглянувши у відритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Медфарм" на рішення господарського суду Хмельницької області від 01.12.2022 у справі №924/670/22 (суддя Вибодовський О.Д.) 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Медфарм", м.Шепетівка, Хмельницької області  
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька перша аптека", с.Андрійківці, Хмельницького району, Хмельницької області
про стягнення 180000,00 грн втраченої вигоди та визнання протиправним одностороннього розірвання договору

за участю представників 
позивача - Побережний А.І.;
відповідача - Заболотний А.М.;

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Медфарм" звернулося до господарського суду Хмельницької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька перша аптека" про стягнення з ТОВ "Хмельницька перша аптека" втраченої вигоди за договором в розмірі 180000,00 грн та визнання протиправним одностороннього розірвання договору суборенди від 08.11.2020, укладеного між ТОВ "Поділля Медфарм" та ТОВ "Хмельницька перша аптека".
Рішенням господарського суду Хмельницької області від 01.12.2022 у справі №924/670/22 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Медфарм" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька перша аптека".
Не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю "Поділля Медфарм" звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою.
В скарзі апелянт зазначає, що 23.03.2022 відповідач повідомив ТОВ “Поділля Медфарм” про розірвання договору суборенди з 01.07.2022. Надалі, 29.08.2022 ТОВ "Хмельницька перша аптека" повідомив вже про розірвання договору суборенди з 01.09.2022. На обидва листи ТОВ “Поділля Медфарм” надало відповідь, в якій повідомило, що договір суборенди не передбачає односторонньої відмови від договору, так як це не передбачено, а ні договором, а ні законом. 08.09.2022 на адресу ТОВ “Поділля Медфарм” надійшов рекомендований лист з описом вкладення, за яким ТОВ "Хмельницька перша аптека" надіслало акт прийому-передачі, фотографії приміщень та покази лічильника, ключі від приміщення. Такий порядок передачі приміщення не передбачено а ні договором, а ні законом. Апелянт звертає увагу, що відповідно до п.8.1 договору після закінчення строку оренди за договором, суборендар зобов`язаний протягом 3-х днів повернути суборендодавцю майно, що орендується за відповідним актом; згідно п.8.2. договору майно, що орендується повинно бути передано суборендодавцю у справному стані, з урахуванням нормального зносу.
Також зазначає, що визначити стан приміщення за фотографіями та листом – неможливо, акт прийому-передачі також не може бути підписаний. Офіційних листів, чи повідомлень щодо намірів передати приміщення на адресу позивача не надходило. ТОВ "Хмельницька перша аптека" своїми діями порушила цілий ряд зобов`язань, передбачених договором суборенди.
Апелянт звертає увагу, що в порушення п.5.3 договору наявний борг по сплаті комунальних послуг, в порушення п.7.1 договору приміщення не застраховано; ніяких претензій і порушень в порядку п.9.1. зі сторони орендодавця – не зафіксовано; листа, чи іншого повідомлення після 01.09.2022– не надходило.
Повідомлення, яке надійшло від відповідача про розірвання договору з 01.09.2022, апелянт розцінює як односторонню відмову від договору суборенди. Лист ТПП №2024/02р-7.1 від 28.02.2022– не є сертифікатом у розумінні Закону.
Будь яких повідомлень щодо відмови від правочину здійсненого ТОВ "Хмельницька перша аптека" не надходило і відповідачем здійснено фактичне припинення договірних відносин та припинення діяльності. Такий правочин здійснений відповідачем відповідно до статті 229 ЦК України є оспорюваним, так як здійснений, скоріш всього, помилково через воєнний стан в державі, тому може бути визнаний недійсним лише судом. Це підтверджується також ст.ст.215, 216 ЦК України.
Судом першої інстанції повністю проігноровано вимоги по встановленню правочину недійсним, не здійснено захисту порушених прав позивача по виконанню договірних зобов`язань, завдано матеріальної шкоди державі через несплату податків та постачальникам електроенергії та комунальних послуг.
Апелянт посилається на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 04.08.2021 у справі №456/2076/19 та у постанові 21.07.2021 у справі №912/3323/20.
На підставі викладеного апелянт просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення господарського суду Хмельницької області від 01.12.2022 у справі №924/670/22 і прийняти нове рішення; стягнути суму сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга надійшла безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Листом від 13.12.2022 матеріали справи витребувано з господарського суду Хмельницької області.
22.12.2022 належним чином оформлені матеріали справи надійшли на адресу Північно-західного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 23.12.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Медфарм" на рішення господарського суду Хмельницької області від 01.12.2022 у справі №924/670/22. Роз`яснено учасникам справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу у строк до 06.01.2023 подати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмовий відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст.263 ГПК України, та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів апелянту.
16.01.2023 до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Хмельницька перша аптека" надійшов відзив на апеляційну скаргу (лист від 10.01.2023).
У відзиві зазначає, що на спростування доводів позивача про порушення договірних правовідносин, щодо сплати комунальних послуг відповідачем були долучені до матеріалів справи докази – платіжні доручення.
Стверджує, що позивач хибно дійшов висновків, про розірвання договору суборенди №1 від 08.11.2020, оскільки, як вбачається із рахунку оплати №54 від 01.07.2022, платіжного доручення №1389 від 04.07.2022, рахунку оплати №64 від 01.08.2022, платіжного доручення №1753 від 30.08.2022, після повідомлення позивача про розірвання договору суборенди, останній фактично відмовив у прийнятті пропозиції про розірвання договору, тим самим відповідач продовжував сплачувати оренду плату передбачену договором суборенди від №1 від 08.11.2020, що підтверджується рахунками на оплату та платіжними дорученнями.
Відповідачем належним чином сплачувалась орендна плата за договором суборенди №1 від 08.11.2020, за період з листопада 2020 року по серпень 2022 року, тобто включаючи період надсилання листа позивачу про пропозицію розірвання договору, що свідчить про продовження виконання умов зі сплати оренди.
Зазначає, що у зв`язку із розглядом справи відповідач поніс витрати на правову допомогу у розмірі 12000,00 грн.
На підставі викладеного відповідач просить суд першої інстанції у задоволені апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Медфарм" - відмовити, а рішення господарського суду Хмельницької області від 01.12.2022 у справі №924/670/22 залишити без змін.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою про відкриття апеляційного провадження від 23.12.2022 запропоновано відповідачу у строк до 06.01.2023 подати письмовий відзив на апеляційну скаргу.
Однак, відповідачем подано відзив з пропуском зазначеного строку, а саме листом від 10.01.2023 (трек-номер 2900504955930).
Відповідно до ст.118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Однак, відповідач не зазначає причини пропуску строку, встановленого для подання відзиву на апеляційну скаргу, та не ставить питання про його поновлення.
З огляду на подання відзиву на апеляційну скаргу з пропуском встановленого строку та за відсутності заяви про поновлення пропущеного процесуального строку, суд апеляційної інстанції залишає вказаний відзив без розгляду.
20.01.2023 до суду від апелянта надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що судом першої інстанції не надано відповіді на основне питання – про визнання протиправним правочину, здійсненого відповідачем, шляхом одностороннього розірвання договору суборенди.
По факту та відповідно до ст.204 Цивільного кодексу України презумпція правомірності правочину – правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлено законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Зазначає, що договірні відносини припинені відповідачем, тому що починаючи з серпня 2022 року і до сьогоднішнього дня оплата послуг не проводилась та заборгованість складає станом на 08.01.2023 - 75000 грн по орендній платі та 32000 грн по комунальних послугах та електроенергії. Відповідачем припинено всі договірні зобов`язання з 01.09.2022, що підтверджено здійсненим правочином і наступними діями. Повністю вивезено з приміщення, яке орендувалось - обладнання, лікарські засоби, пошкоджено стіни та електропроводку і передано поштою з повідомленням про вручення - акт прийому-передачі, ключі, фотофіксацію показів лічильників. Відповідачем порушено цілу низку законів та умов договору - ст.ст.623, 625, 627 ЦК України, ст.ст.193, 224, 225 ГК України.
На підставі викладеного апелянт просить суд апеляційної інстанції рішення господарського суду Хмельницької області скасувати та прийняти нове рішення.
Ухвалою від 22.02.2023 вирішено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Медфарм" на рішення господарського суду Хмельницької області від 01.12.2022 у справі №924/670/22 здійснити у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Розгляд апеляційної скарги призначено на 09.03.2023 об 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у  залі судових засідань №4.
03.03.2023 від представника апелянта надійшло клопотання в якому останній просить суд залишити без розгляду апеляційну скаргу в частині відшкодування втраченої вигоди в розмірі 180000,00 грн, при цьому розглянути скаргу на додаткове рішення господарського суду Хмельницької області про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції 09.03.2023, після з`ясування судом підстав та мотивів заявленого клопотань, представник апелянта зазначив, що знімає клопотання з розгляду і просить здійснити перегляд рішення суду першої інстанції в повному обсязі відповідно до поданої апеляційної скарги.
З огляду на викладене, колегія суддів залишає без розгляду зазначене клопотання представника апелянта.
У судовому засіданні представник апелянта підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги, надав пояснення по справі. Просив суд апеляційної інстанції захистити його права.
Представник відповідача заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги позивача, надав пояснення по справі. Просив суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Медфарм" залишити без задоволення, а рішення господарського суду Хмельницької області від 01.12.2022 у справі №924/670/22 – без змін; також зазначив, що буде подано заяву про відшкодування витрат на правову допомогу.

Розглядом матеріалів справи встановлено.
08.11.2020 між ТОВ "Поділля Медфарм" та ТОВ "Хмельницька перша аптека" укладено договір суборенди, відповідно до п.1.1 якого суборендодавець передає, а суборендар бере у тимчасове володіння та користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: м.Славута, вул.Соборності, 17; площа приміщення складає: 115,9 м2.
Згідно пункту 2.1 договору приміщення передається в суборенду для розміщення аптеки.
Як погоджено у пункті 4.1 договору, строк суборенди складає 2 роки 11 місяців з моменту прийняття об`єкту, що орендується, за актом приймання і може бути скорочений або продовжений за згодою сторін.
Відповідно до п.5.1. договору суборендар сплачує орендну плату в розмірі 15000грн за місяць.
Згідно договору п.5.3 договору, комунальні послуги (плата за опалення, водопостачання, вивезення сміття та електроенергія) сплачуються Суборендарем додатково постачальникам послуг за окремими договорами.
Згідно п.9.1 цей договір розірванню в односторонньому порядку не підлягає, за винятком випадків, коли одна із сторін систематично порушує умови Договору і свої зобов`язання.
Від ТОВ "Хмельницька перша аптека" на електронну адресу ТОВ "Поділля Медфарм" надійшло повідомлення №27 від 23.03.2022 про розірвання договору суборенди в односторонньому порядку з 01.07.2022 в зв`язку із неможливості утримувати нежитлове приміщення розташованого за адресою: м.Славута, вул.Соборності, 17.
Також від ТОВ "Хмельницька перша аптека" на електронну адресу ТОВ "Поділля Медфарм" надійшло повідомлення №33 від 29.08.2022 про розірвання договору суборенди в односторонньому порядку з 01.09.2022 в зв`язку із неможливості утримувати нежитлове приміщення розташованого за адресою: м.Славута, вул.Соборності, 17.
На підтвердження сплати орендної плати належним чином, відповідач долучив до матеріалів справи наступні документи:
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за листопад 2020 та вересень 2023;
- Копія платіжного доручення №9821413 від 26.11.2020;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за грудень 2020 року від 31.12.2020;
- Копія рахунку на оплату від 02.12.2020;
- Копія платіжного доручення №51 від 11.12.2021;
- Копія рахунку на оплату №5 від 05.01.2021;
- Копія платіжного доручення №117722834 від 02.02.2021;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за лютий 2021 року від 28.02.2021;
- Копія рахунку на оплату №14 від 03.02.2021;
- Копія платіжного доручення №117722871 від 04.02.2021;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за березень 2021 року від 31.03.2021;
- Копія рахунку на оплату №21 від 01.03.2021;
- Копія платіжного доручення №117723123 від 02.03.2021;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за квітень 2021 року від 30.04.2021;
- Копія рахунку на оплату №29 від 02.04.2021;
- Копія платіжного доручення №166485585 від 05.04.2021;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за травень 2021 року від 31.05.2021;
- Копія рахунку на оплату №36 від 05.05.2021;
- Копія платіжного доручення №231147397 від 11.05.2021;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за червень 2021 року від 30.06.2021;
- Копія рахунку на оплату №42 від 03.06.2021;
- Копія платіжного доручення №298892102 від 04.06.2022;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за липень 2021 року від 31.07.2021;
- Копія рахунку на оплату №49 від 02.07.2021;
- Копія платіжного доручення №367382624 від 06.07.2021;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за серпень 2021 року від 31.08.2021;
- Копія рахунку на оплату №56 від 02.08.2021;
- Копія платіжного доручення №439024765 від 09.08.2021;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за вересень 2021 року від 30.09.2021;
- Копія рахунку на оплату №62 від 02.09.2021;
- Копія платіжного доручення №503023566 від 03.09.2021;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за жовтень 2021 року від 31.10.2021;
- Копія рахунку на оплату №70 від 01.10.2021;
- Копія платіжного доручення №593897323 від 05.10.2021;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за листопад 2021 року від 30.11.2021;
- Копія рахунку на оплату №77 від 02.11.2021;
- Копія платіжного доручення №670548456 від 08.11.2021;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за грудень 2021 року від 31.12.2021;
- Копія рахунку на оплату №86 від 01.12.2021;
- Копія платіжного доручення №761950057 від 08.12.2021;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди, нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за січень 2022 року від 31.01.2022;
- Копія рахунку на оплату №4 від 10.01.2022;
- Копія платіжного доручення №847694286 від 12.01.2022;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за лютий 2022 року від 28.02.2022;
- Копія рахунку на оплату №9 від 01.02.2022;
- Копія платіжного доручення №905322195 від 03.02.2022;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за березень 2022 року від 32.03.2022;
- Копія рахунку на оплату №18 від 01.03.2022;
- Копія платіжного доручення №207 від 29.03.2022;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за квітень 2022 року від 30.04.2022;
- Копія рахунку на оплату №27 від 01.04.2022;
- Копія платіжного доручення №485 від 29.04.2022;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за травень 2022 року від 31.05.2022;
- Копія рахунку на оплату №37 від 02.05.2022;
- Копія платіжного доручення №720 від 26.05.2022;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за червень 2022 року від 30.06.2022;
- Копія рахунку на оплату №45 від 01.06.2022;
- Копія платіжного доручення № 967 від 21.06.2022;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за липень 2022 року від 31.07.2022;
- Копія рахунку на оплату №54 від 01.07.2022;
- Копія платіжного доручення №1389 від 04.07.2022;
- Копія акту приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за серпень 2022 року від 31.08.2022;
- Копія рахунку на оплату №64 від 01.08.2022;
- Копія платіжного доручення №1753 від 30.02.2022.
На підтвердження сплати комунальних послуг відповідачем долучені до матеріалів справи наступні докази:
- Копія акту приймання-передачі відшкодування експлуатаційних витрат згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за грудень 2021 року від 31.12.2021;
- Копія платіжного доручення №787401355 від 30.12.2021;
- Копія акту приймання-передачі відшкодування експлуатаційних витрат згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за лютий 2021 року від 28.02.2021;
- Копія рахунку на оплату №22 від 01.03.2021;
- Копія платіжного доручення №117723124 від 02.03.2021;
- Копія акту приймання-передачі відшкодування експлуатаційних витрат згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за березень 2021 року від 31.03.2021;
- Копія платіжного доручення №272876284 від 24.05.2021;
- Копія акту приймання-передачі відшкодування експлуатаційних витрат згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за лютий 2021 року від 28.02.2021;
- Копія рахунку на оплату №12 від 04.02.2022;
- Копія платіжного доручення №905322248 від 08.02.2022;
- Копія акту приймання-передачі відшкодування експлуатаційних витрат згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за лютий 2021 року  від 28.02.2021;
- Копія платіжного доручення №930437834 від 16.02.2022;
- Копія акту приймання-передачі відшкодування експлуатаційних витрат згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за лютий 2021 року від 28.02.2021;
- Копія рахунку на оплату №15 від 15.02.2022;
- Копія платіжного доручення №954811586 від 25.02.2022;
- Копія акту приймання-передачі відшкодування експлуатаційних витрат згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за квітень від 30.04.2021;
- Копія рахунку на оплату №30 від 18.04.2022;
- Копія платіжного доручення №486 від 29.04.2022;
- Копія акту приймання-передачі відшкодування експлуатаційних витрат згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020 за липень від 31.07.2021;
- Копія рахунку на оплату №59 від 18.07.2022;
- Копія платіжного доручення №1284 від 25.07.2022;

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відповіді на відзив, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:
Із положень ст.509 Цивільного кодексу України, ст.173 Господарського кодексу України вбачається, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. 
Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Між ТОВ "Поділля Медфарм" та ТОВ "Хмельницька перша аптека" укладено договір суборенди нежитлового приміщення. 
Відповідно до частини 1 статті 283 Господарського кодексу України, за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності.
До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч.5 ст.283 ГК України).
Згідно з частиною 1 статті 759 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.
До договору піднайму застосовуються положення про договір найму (ч.3 ст.774 ЦК України).
Частиною 1 статті 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. 
Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч.5 ст.762 ЦК України).
Як встановлено статтею 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ст.614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Статтею 623 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.
Як встановлено ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Згідно статті 224 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 ГК України).
Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з обмеженням його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і яке виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.
Реальні збитки - це втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.
Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.
Відсутність хоча б одного із вказаних елементів, що утворюють склад правопорушення, не дає підстави кваліфікувати поведінку боржника як правопорушення та, відповідно, не може бути підставою застосування відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, а саме відповідальності у вигляді збитків.
Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.
При цьому слід зазначити, що у договірних відносинах протиправна поведінка проявляється у невідповідності поведінки умовам договору та конкретним правовим нормам, що регулюють цей договір.
Відшкодуванню підлягають тільки збитки, які є об`єктивним наслідком протиправної поведінки, тобто між протиправною поведінкою і шкодою повинен бути причинний зв`язок, який полягає в тому, що протиправна поведінка за часом передує шкоді і породжує шкоду.
Обов`язковою умовою відповідальності є також вина, яка полягає у суб`єктивному ставленні особи до наслідків своїх неправомірних дій. Вина може бути у формі умислу (прямий, похідний) або необережності (грубої або простої).
В свою чергу, на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між поведінкою та заподіяними збитками. Натомість вина боржника у порушенні зобов`язання презюмується та не підлягає доведенню кредитором, тобто саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином щоб задовольнити стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним.
Отже, твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення втраченої вигоди, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку між поведінкою та заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу, підлягає доведенню позивачем перед судом.
Позивач обгрунтовує виникнення 180000,00грн втраченої вигоди неправомірним розірванням договору суборенди відповідачем.
Щодо листів відповідача про розірвання договору суборенди в односторонньому порядку, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як погоджено сторонами у п.9.1 договору суборенди, цей договір розірванню в односторонньому порядку не підлягає, за винятком випадків, коли одна із сторін систематично порушує умови договору і свої зобов`язання.
Позивач заперечив проти розірвання договору, тобто, встановлені умови договору щодо його розірвання не були дотримані.
З огляду на погоджену сторонами у пункті 9.1. договору заборону його розірвання в односторонньому порядку, відмову позивача щодо його розірвання та відсутність доказів систематично порушення умов договору позивачем, колегія суддів констатує, що договір суборенди нежитлового приміщення №б/н від 08.11.2020 є чинним, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовної вимоги про визнання протиправним його одностороннього розірвання.
Позивач заявив до стягнення втрачену вигоду за договором в розмірі 180000,00 грн, оскільки місячний платіж відповідно п.5.1 договору складає 15000,00 грн, а кількість місяців до завершення договору - 12 місяців, що згідно розрахунку позивача в сумі становить 180000,00 грн.
Колегія суддів дійшла висновку, що оскільки договір суборенди не було розірвано та останній продовжує діяти, то відповідно і підстави для стягнення заявленої позивачем упущеної вигоди з посиланням на його розірвання – відсутні. В даному випадку має ставитись питання про стягнення заборгованості за чинним договором суборенди яка настала на момент звернення з позовом, а не упущеної вигоди, яка виникла б в майбутньому.
Крім цього, відповідачем було долучено до матеріалів справи акти приймання-передачі наданих послуг згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020, рахунки на оплату та платіжні доручення на підтвердження того, що останнім належним чином сплачувалась орендна плата за договором суборенди №1 від 08.11.2020, за період з листопада 2020 року по серпень 2022 року, тобто включаючи період надсилання листа позивачу про пропозицію розірвання договору, що також свідчить про продовження виконання умов зі сплати оренди.
Позивач вказував, що відповідачем порушувались договірні правовідносини, щодо сплати комунальних послуг та надсилались відповідні претензії.
На спростування доводів позивача про порушення договірних правовідносин, щодо сплати комунальних послуг відповідачем було долучено до матеріалів справи наступні докази: акти приймання-передачі відшкодування експлуатаційних витрат згідно договору суборенди нежилого приміщення №б/н від 08.11.2020, платіжні доручення та рахунки на оплату.
Отже, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження упущеної вигоди позивача, спричинених одностороннім розірванням відповідачем договору суборенди №1 від 08.11.2020.
Крім цього, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що апелянт у відповіді на відзив стверджує про прийняття судом першої інстанції додаткового рішення з порушенням норм процесуального права, а також, що апелянту нанесено матеріальні збитки у вигляді прийняття додаткового рішення
Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Однак, в поданій апеляційній скарзі апелянт жодним чином не оскаржує додаткове рішення господарського суду Хмельницької області від 13.12.2022 у справі №924/670/22 - жодних доводів та вимог щодо додаткового рішення апелянтом не ставилось, а тому такі доводи, викладені у відповіді на відзив, не є підставою для перегляду додаткового рішення та залишаються без розгляду.
Частиною 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом.
Згідно з ст.ст.73, 74 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.
Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.78 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з ст.79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Приймаючи до уваги наведене вище, враховуючи відсутність достовірних доказів, які б свідчили про наявність у діях відповідача повного складу цивільного правопорушення та наявності упущеної вигоди позивача на момент прийняття оспорюваного рішення, виходячи із засад розумності і справедливості, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про відмову ТОВ "Поділля Медфарм" у задоволенні позову про стягнення з ТОВ "Хмельницька перша аптека" втраченої вигоди за договором в розмірі 180000,00 грн та визнання протиправним одностороннього розірвання договору суборенди від 08.11.2020, укладеного між ТОВ "Поділля Медфарм" та ТОВ "Хмельницька перша аптека".
Згідно ч.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Зазначене судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Відхиляючи скаргу апеляційний суд у принципі має право просто підтвердити правильність підстав, на яких ґрунтувалося рішення суду нижчої інстанції (рішення у справі Гарсія Руїс проти Іспанії").
В силу приписів ч.1 ст.276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судова колегія вважає, що суд першої інстанції на підставі сукупності досліджених доказів повно з`ясував обставини справи і дав їм правильну юридичну оцінку. Порушень чи неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права при розгляді спору судом першої інстанції, судовою колегією не встановлено, тому мотиви, з яких подана апеляційна скарга не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, а наведені в ній доводи не спростовують висновків суду.
Відповідно до положень ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового бору у справі покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст.252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поділля Медфарм" на рішення господарського суду Хмельницької області від 01.12.2022 у справі №924/670/22 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 13.03.2023

Головуючий  суддя                                                                      Саврій В.А. 

Суддя                                                                                              Миханюк М.В.  

Суддя                                                                                              Дужич С.П.