П
ОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16 березня 2023 року
м. Київ
справа № 155/486/21
провадження № 51-2944км22
 
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючої                                            ОСОБА_1 ,
суддів                                                      ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання         ОСОБА_4 ,
прокурора                                            ОСОБА_5 ,
захисника - адвоката                        ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги захисника - адвоката          ОСОБА_6 на вирок Горохівського районного суду Волинської області від 10 лютого 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 23 червня 2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020030070000387, за обвинуваченням 
 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Залаззя Любешівського району Волинської області, жителя  АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості,
 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК).

 
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судом першої та апеляційної інстанцій обставини
 
1. За вироком Горохівського районного суду Волинської області від 10 лютого 
2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
 
2. Строк відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з моменту його затримання після вступу вироку в законну силу.
 
3. Постановлено стягнути з ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих: ОСОБА_9 - 1,00 грн; ОСОБА_10 - 250 000 грн;                     ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 , - 250 000 грн; а також  
у рахунок відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_9 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_11 , - по 2000 грн щомісячно, починаючи з 01 січня 2021 року до досягнення останньою вісімнадцяти років, а у випадку продовження нею навчання - до закінчення навчання, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років. В іншій частині цивільного позову відмовлено.
 
4. Згідно з вироком ОСОБА_7 28 грудня 2020 року близько 16:06 в ході сварки з ОСОБА_12 , яка відбувалася в приміщенні виробничого цеху ПП «Злагода», що на вул. Центральній, 1 у с. Шклинь Луцького району Волинської області, умисно з неприязні направив останньому в обличчя струмінь води з апарату високого тиску (міні-мийки) «Karcher» «НD 1000 SEі», чим заподіяв тяжкі тілесні ушкодження у виді пошкодження ясен, м`яких тканин та органів ротоглотки, що спричинило смерть потерпілого.
 
5. Волинський апеляційний суд ухвалою від 23 червня 2022 року вирок Горохівського районного суду Волинської області від 10 лютого 2022 року щодо ОСОБА_7 залишив без змін. 
 
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
 
6. У касаційній скарзі захисник  ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить змінити вирок Горохівського районного суду Волинської області від 10 лютого 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 23 червня 2022 року, перекваліфікувати дії ОСОБА_7  з ч. 2 ст. 121 КК на ч. 1 ст. 119 цього Кодексу, призначити покарання засудженому в мінімальних межах санкції зазначеного закону та звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Стверджує, що суди першої та апеляційної інстанцій неправильно застосували закон України про кримінальну відповідальність і допустили істотне порушення норм кримінального процесуального закону. Зазначає, що за встановлених судом обставин дії                   ОСОБА_7 підлягають кваліфікації як убивство, вчинене через необережність, оскільки останній не мав ані умислу, ані мотиву заподіяти потерпілому                  ОСОБА_12 тяжке тілесне ушкодження чи взагалі спричинити будь-яку шкоду його здоров`ю, і не уявляв, що будуть такі наслідки. Твердить, що за встановлених судом фактичних обставин події рішення про кваліфікацію злочинних дій ОСОБА_7 за  ч. 2 ст. 121 КК є помилковим. Звертає увагу захисник на те, що ухвала апеляційного суду не відповідає вимогам статей 404 і 419 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), оскільки цей суд не надав належної оцінки та вичерпних відповідей на доводи, наведені в його апеляційній скарзі, щодо неправильної кваліфікації дій ОСОБА_7 , не дослідив доказів, про повторне дослідження яких просила сторона захисту, не дав їм належної оцінки  і не зазначив конкретних підстав, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
 
Позиції інших учасників судового провадження
 
7. Захисник - адвокат ОСОБА_6 підтримав свою касаційну скаргу, просив задовольнити її, змінивши судові рішення щодо ОСОБА_7 .
 
8. Прокурор ОСОБА_5 вважав касаційну скаргу захисника необґрунтованою, просив залишити її без задоволення, а судові рішення щодо ОСОБА_7 - без зміни.
 
9. Іншим учасникам судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися.
 
Мотиви суду
 
10. Згідно з ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
11. Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
12.Статтею 412 КПК передбачено, що істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
 
13. Зі змісту ст. 370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення. 
 
14. У касаційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_6 незаконність судових рішень убачає в істотному порушенні норм кримінального процесуального закону та неправильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність через помилковість рішення судових інстанцій про наявність умислу в ОСОБА_7 на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому.Твердить, що смерть потерпілого сталася не з вини ОСОБА_7 , а через збіг обставин, які не могли охоплюватися умислом засудженого.
 
15. Верховний Суд неодноразово висловлював свою правову позицію з приводу відмінності складів злочинів, передбачених ч. 2 ст. 121 та ч. 1 ст. 119 КК, зазначаючи, що їхнє розмежування здебільшого здійснюється за їх суб`єктивною стороною, виходячи з фактичних підстав кваліфікації конкретного суспільно небезпечного діяння, зокрема способу, знаряддя злочину, кількості, характеру і локалізації тілесних ушкоджень.
 
16. У цьому контексті необхідно ретельно проаналізувати не лише об`єктивні, а й суб`єктивні ознаки складу злочину, оскільки саме суб`єктивна сторона складу злочину становить основний критерій розмежування вбивства через необережність (ст. 119 КК) та умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч. 2 ст. 121 КК).
 
17. Так, умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, належить до категорії складних злочинів. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечними, протиправними діями та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. При цьому тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного.
 
18. Специфіка вбивства з необережності полягає в його суб`єктивній стороні: воно має місце лише при необережній формі вини, яка може виступати у вигляді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості. Необережність є формою вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння. Необережність є кримінальною протиправною самовпевненістю, якщо особа передбачала можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), але легковажно розраховувала на їх відвернення. Необережність є кримінальною протиправною недбалістю, якщо особа не передбачала можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння (дії або бездіяльності), хоча повинна була і могла їх передбачити. 
 
19. При вбивстві внаслідок злочинної самовпевненості винний передбачає можливість настання смерті іншої особи від вчинюваних ним дій (бездіяльності), але легковажно розраховує на її відвернення. При цьому повинен мати місце розрахунок на конкретні обставини, які, на думку винуватого, відвернуть настання смерті, однак такий розрахунок є легковажним. Обставинами, які, на думку винного, відвернуть настання смерті, можуть бути як його власні сили і можливості, так і діяльність інших людей, тощо. Тобто винний переконаний у ненастанні злочинного наслідку.
 
20. При вбивстві внаслідок злочинної недбалості винний не передбачає можливості настання смерті іншої особи від учинюваних ним дій (бездіяльності), але повинен був і міг би її передбачити, діючи з більшою обачністю.
 
21. З установлених судами першої та апеляційної інстанцій обставин справи вбачається, що ОСОБА_7 під час раптово виниклого конфлікту з нетверезим ОСОБА_12 , який спочатку словесно чіплявся до засудженого, а згодом завдав йому удару в голову, що призвело до падіння ОСОБА_7 , у відповідь спрямував струмінь води з апарату високого тиску (міні-мийки) «Karcher», який тримав у руці, в обличчя ОСОБА_12 , спричинивши тим самим тяжкі тілесні ушкодження, від яких потерпілий помер. 
 
22. Проте місцевий суд, установивши обставини, за яких настала смерть потерпілого, дав діям ОСОБА_7 неправильну юридичну оцінку, що залишив поза увагою суд апеляційної інстанції.
 
23. Засуджений ОСОБА_7 , як видно з його показань під час судового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції, послідовно твердив, що кримінальне правопорушення вчинив з необережності. Зазначав, що упродовж багатьох років перебував у дружніх стосунках з ОСОБА_12 . У день події, коли він прибирав на своєму робочому місці за допомогою міні-мийки марки «Karcher», потерпілий декілька разів проходив повз нього, спочатку висловив претензію, а потім штовхнув. Від удару він нахилився вперед і випадково включив міні-мийку, яка була у нього в руці, а коли розвернувся, струмінь води випадково потрапив в обличчя потерпілому. Наполягав на тому, що не мав наміру спричинити шкоду здоров`ю потерпілого і не уявляв, що можуть бути такі наслідки. 
24. За словами допитаних у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 і свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , між   ОСОБА_12 і ОСОБА_7 були дружні відносини і жодних конфліктів між ними не відбувалося, у тому числі 28 грудня 2020 року.
 
25. За даними висновку експерта № 81 від 25 лютого 2021 року, на тілі ОСОБА_12 виявлено небезпечні для життя тяжкі тілесні ушкодження: садна та рана обличчя, травматичне видалення 3-го зуба верхньої щелепи зліва з ушкодженням ясен; ушкодження м`яких тканин та органів ротоглотки. Смерть ОСОБА_12 сталася внаслідок механічного ушкодження м`яких тканин та органів ротоглотки (основна причина), ускладнених швидко наростаючою кровотечою, та аспірацією крові з розвитком гострої легеневої недостатності (безпосередня причина смерті). Виявлені ушкодження виникли прижиттєво, незадовго до настання смерті внаслідок дії сили, цілком вірогідно, створеної сконцентрованим по площі струменем води під високим тиском, під кутом до поверхні тіла, на що вказує характер поверхні та форми садна, перехід садна у ділянках тканин обличчя з меншою їх щільністю в рани аж до їх розмозження, та підтверджується глибиною проникання у природні порожнини, не втрачаючи своєї сили. Смерть потерпілого знаходиться у прямому причинному зв`язку із заподіяними ушкодженнями ротової порожнини (ротоглотки). При судово-токсикологічному досліджені крові трупа ОСОБА_12 виявлено етиловий спирт в кількості 3,12% (проміле), що відноситься до категорії тяжкої алкогольної інтоксикації та своїм перебігом суттєво сприяло розвитку кровотечі. Після заподіяння ушкоджень, в незначний проміжок часу (хвилини), потерпілий міг виконувати активні, цілеспрямовані дії, в тому числі, чинити опір, ходити, тощо, але не міг розмовляти. Своєчасне надання медичної допомоги, проведеного в перші хвилини після травми, могли запобігти розвитку смертельного наслідку (т. 1, а. с. 231-233).
 
26. За показаннями у судовому засіданні суду першої інстанції судово-медичного експерта ОСОБА_19 , виявлені на тілі ОСОБА_12 тілесні ушкодження у виді механічного ушкодження ротоглотки мають прикмети тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. Смерть потерпілого стоїть в прямому причинному зв`язку з заподіяними ушкодженнями ротової порожнини (ротоглотки). Якби у потерпілого були здорові зуби, таких наслідків не настало б. Утрата 11 та більше зубів тягне за собою втрату 25% загальної працездатності. Потерпілий, маючи лише 3 зуби, являвся інвалідом 2-ої групи. Наявність зубів впливає в тому числі на захист ротової порожнини. Якби у загиблого були хоча б передні зуби, струмінь води не проник би у ротову порожнину. Струмінь води витиснув зуба потерпілого, який тримався лише коренем. Малоймовірно, що струмінь води витиснув би здорового зуба. Потерпілий ковтав свою кров та втопився у потоці власної крові. При такій травмі потерпілого необхідно було покласти на бік, щоб витікала кров. Своєчасне надання відповідної медичної допомоги запобігло б смерті потерпілого. У ОСОБА_12 була тяжка ступінь алкогольної інтоксикації. У такому стані людина не веде себе повністю адекватно, сама собі не може допомогти. Спирт сприяє розширенню судин та вираженості кровотечі. Крім того, алкогольне сп`яніння уповільнює реакцію. Потерпілий вживав алкоголь в той самий день, що відображається в кількості етилового спирту в крові в розмірі 3,12% (проміле). Струмінь води з приладу «Karcher» не був спрямований в одне місце на обличчі потерпілого, не прицільний. 
 
27. Як видно з відеозапису з камери відеоспостереження, на якому зафіксовано подію кримінального правопорушення, потерпілий ОСОБА_12 ходить приміщенням цеху, розмахуючи руками та емоційно щось пояснюючи, підходить до ОСОБА_7 , який виконує свою роботу з використанням міні-мийки у кутку приміщення і стоїть до потерпілого боком. ОСОБА_12 відходить від ОСОБА_7 , потім повертається, кладе руку на плече обвинуваченого, той його відштовхує, тоді ОСОБА_12 правою рукою завдає удару ОСОБА_7 в голову. Той розвертається, падає на стіну, піднімається, перекладає міні-мийку з лівої у праву руку та спрямовує струмінь води знизу в область голови потерпілого, від чого той розвертається, йде кілька кроків. ОСОБА_7 кидає апарат на підлогу. Потерпілого підхоплюють і надають першу медичну допомогу (т. 1, а. с. 224).
 
28. Таким чином, з установлених судовими інстанціями обставин слідує, що                  ОСОБА_7 не мав умислу на спричинення тілесних ушкодженьОСОБА_12 , а спрямував струмінь води в обличчя потерпілого рефлекторно, як відповідь на дії останнього, який першим завдав удару засудженому. Результатом таких дій              ОСОБА_7 стала смерть потерпілого, чого засуджений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачити.
 
29. Отже, в даному конкретному випадку мало місце не умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, а вбивство, вчинене через необережність, у зв`язку з чим судові рішення в цій частині підлягають зміні на підставі, передбаченій п. 2 ч. 1 ст. 438 КПК, а дії ОСОБА_7 підлягають перекваліфікації з             ч.  2 ст. 121 КК на ч. 1 ст. 119 КК із призначенням йому покарання у межах санкції цього кримінального закону.
 
30. При призначенні ОСОБА_7 покарання колегія суддів відповідно до вимог ч. 1 ст. 65 КК ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючої обставини - активного сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин, а також дані про особу засудженого, який раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем проживання і роботи, одружений, на обліках у психіатра та нарколога не перебував, у судовому засіданні суду першої інстанції висловив щире жалкування з приводу смерті ОСОБА_12 , та приходить до висновку про те, що покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 119 КК є необхідним для досягнення його мети та попередження нових злочинів.
 
31. Водночас колегія суддів не вбачає підстав для застосування до засудженого положень  ст. 75 КК, як про це просить захисник, оскільки у справі не було встановлено обставин, за яких можливе звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням.
 
Тому касаційна скарга захисника - адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.
 
Ураховуючи викладене, керуючись статтями 433, 434, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд
 
ухвалив:
 
Касаційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.
 
Вирок Горохівського районного суду Волинської області від 10 лютого 2022 року та ухвалу Волинського апеляційного суду від 23 червня 2022 року щодо ОСОБА_7 змінити.
 
Перекваліфікувати дії ОСОБА_7 з ч. 2 ст. 121 КК на ч. 1 ст. 119 КК.
 
Призначити ОСОБА_7 за цим законом покарання у виді обмеження волі на строк 3 роки.
 
У решті судові рішення залишити без зміни.
 
Постанова Верховного Суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

 
ОСОБА_1                           ОСОБА_3                            ОСОБА_2