П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 березня 2023 року 
м. Рівне

Справа № 565/1465/22
Провадження № 22-ц/4815/472/23

Головуючий у Кузнецовському міському суді 
Рівненської області: суддя Зейкан І.Ю.
Рішення суду першої інстанції 
(повний текст) за відсутності сторін
без фіксування перебігу судового засідання
звукозаписом ухвалено:
о 12 год. 05 хв. 25 січня 2023 року
у м. Вараш Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий: суддя Хилевич С.В.
судді: Боймиструк С.В., Ковальчук Н.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Савонік Любові Онуфріївни на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 січня 2023 року у цивільній справі за позовом стягнення аліментів на неповнолітню дочку, яка продовжує навчання, 
в с т а н о в и в:
У листопаді 2022 року в суд звернулася ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Савонік Л.О. з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання, у частки заробітку (доходу) щомісячно . Мотивуючи вимоги, позивачем вказувалося, що навчається на першому курсі денної форми навчання за спеціальністю "222-медицина (магістр)" Буковинського державного медичного університету. Термін навчання - з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2028 року. 
Оскільки власного заробітку чи іншого доходу не має, допомогу на утримання надає виключно її мати, а витрати, пов`язані з навчанням та проживанням у гуртожитку, є значними, тому вважала, що відповідач, як її рідний батько, повинен надавати їй матеріальне утримання, адже він таку можливість має в зв`язку з працевлаштуванням на ВП "Рівненська АЕС".
Рішенням Кузнецовського міського суду від 25 січня 2023 року позов задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/9 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 30 листопада 2022 року до 14 листопада 2027 року, тобто до досягнення нею 23 років. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання позивача.
У задоволенні решти позову відмовлено.
У поданій через свого представника - адвоката Савонік Л.О. апеляційній скарзі ОСОБА_1 , вважаючи оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, що полягало у порушенні норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права і неповноті з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила його скасувати, а позов - задовольнити повністю.
Обґрунтовуючи її, зазначалося про неврахування судом положень ст.ст. 180, 199, 200 СК України, п. 20 постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" щодо обов`язку батьків матеріально утримувати своїх дітей, в т.ч. і на час навчання у вищому освітньому закладі до досягнення двадцяти трьох років. 
Не погоджувалася із оцінкою судом обставин, що мають значення для справи, оскільки утворення відповідачем нової сім`ї, де його дружина має неповнолітніх дітей, які ним не усиновлені, не є фактом, передбаченим ст. 182 СК України, і не може братися до уваги при визначенні розміру аліментів. Тобто наведені обставини не покладають на ОСОБА_2 обов`язку утримувати цих дітей, а якщо він взяв такі зобов`язання добровільно, то все одно спершу він повинен виконати обов`язок з утримання власних дітей.
Заявником зверталася увага на те, що у разі задоволення позову загальна сума відрахувань аліментів з заробітку (доходу) їх платника складала би 25 %, що не перевищує максимальний розмір відрахувань - 70 % (ст. 128 КЗпП України та Закон України "Про виконавче провадження"). Не перевищує ця сума і максимального розміру аліментів, що визначений законом, - десять прожиткових мінімумів. 
Вважає, що судом не було враховано і те, що розмір аліментів визначається, виходячи не лише з вартості підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем знаходження, придбання одягу, взуття, побутових засобів та предметів, розміру доходів одержувача та платника аліментів, вартості навчання, але і з того, що норми законодавства не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітніх дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Тобто лише передбачають обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину у спосіб сплати аліментів. Поготів, позивач потребує значно більших витрат, ніж було заявлено, що доведено перед судом.
На думку заявника, порушення норм процесуального права полягало у недодержанні строку та порядку подання відповідачем відзиву і доказів. Так, у передбачений законом строк відповідачем відзив не направлявся, а його подано було з порушенням такого строку. Щодо засобів доказування, то вони не засвідчені відповідним способом, а тому не є належними і допустимими, хоча судом їх і було використано та покладено в основу своїх висновків.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заявника, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги.
Як з'ясовано судом, і ці обставини сторонами визнаються, ОСОБА_1 є рідною донькою відповідача, що також підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 26 листопада 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції. 
З копії свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_2 , виданого 26 травня 2021 року Вараським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вараському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), убачається, що позивач 26 травня 2021 року змінила прізвище з " ОСОБА_1 " на " ОСОБА_1 ".
ОСОБА_1 є студентом 1 курсу 2022/23 навчального року 2-го медичного факультету Буковинського державного медичного університету та навчається на денній формі навчання за держзамовленням за спеціальністю "222-медицина (магістр)" з 01 вересня 2022 року по 30 червня 2028 року. 
З довідки №14 від 18.10.2022 видно, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 Буковинського державного медичного університету. 
Вважаючи, що вона має право на матеріальне утримання від батька протягом часу навчання у вищому освітньому закладі, але не більше ніж до двадцяти трьох років, у листопаді 2022 року в суд звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання, у розмірі частки заробітку (доходу) щомісячно.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із часткової доведеності та обґрунтованості вимог позивача, оскільки ОСОБА_1 не працює, інших доходів на своє утримання не має, несе витрати у зв`язку з навчанням, а відповідач визнав позов у частині необхідності стягнення з нього аліментів. Тому зроблено висновок, що позивач потребує матеріальної допомоги на період навчання та набула право на стягнення аліментів з відповідача до досягнення двадцяти трьох років, адже ця подія настає раніше закінчення її навчання. 
При цьому розмір аліментів, які підлягають стягненню, визначено судом у 1/9 частку заробітку (доходу) ОСОБА_2 з урахуванням того, що він працевлаштований і середньомісячна заробітна плата становить 63 231,53 гривень, що свідчить про можливість платника аліментів надавати матеріальне утримання на користь повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Також взято до уваги ті обставини, що він має на утриманні малолітню дитину від нового шлюбу, а також утримує дружину та двох її дітей від попереднього шлюбу, тоді як позивач навчається на денній формі за державним замовленням, тобто не здійснює оплату навчання.
Крім того, враховано, що мати ОСОБА_1 - ОСОБА_5 як така, що має змогу надавати матеріальну допомогу, теж зобов`язана утримувати в однаковій частці з відповідачем до досягнення одержувачем аліментів двадцятитрирічного віку або закінчення навчання у вищому освітньому закладі, тобто обов`язки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з приводу утримання ОСОБА_1 є рівними.
Згідно зі ст.ст. 141, 182, 199, 200 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Якщо повнолітня дочка, син продовжують навчатися і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умов, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. 
Щодо доводів апеляційної скарги про неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, то з ними погодитися не можна. 
Так, відповідач працевлаштований на ВП "Рівненська АЕС" ДП НАЕК "Енергоатом", має постійний середньомісячний дохід у 63 231,53 гривень, а тому має можливість утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Він має на утриманні дочку - ОСОБА_6 , 2021 р.н., а також надає матеріальну допомогу новій дружині, яка перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною, та її дітям від попереднього шлюбу - ОСОБА_7 , 2007 р.н., і ОСОБА_8 , 2010 р.н. При цьому позивач навчається на денній формі за державним замовленням, тобто оплата за навчання нею не здійснюється, а її матір відповідно до закону на заявлений період часу теж повинна надавати допомогу на утримання, що в сукупності з аліментними виплатами відповідача є достатнім для матеріального забезпечення ОСОБА_1 .
Тобто повно і правильно з`ясувавши обставини, що мають значення для справи, та встановивши, що при вирішенні спірних правовідносин до застосування підлягають норми матеріального права, на застосуванні яких наполягала позивач, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов частково, стягнувши із відповідача на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/9 частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 листопада 2022 року по 14 листопада 2027 року, тобто до досягнення двадцяти трьох років.
Тому спростовуються правильністю висновків суду і аргументи заявника про помилкове застосування норм матеріального права. 
Не заслуговують на увагу і покликання апеляційної скарги про недодержання судом положень процесульного законодавства.
Так, відповідно до абз. другого ч. 2 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи. Між тим, будь-яких фактів про процесуально-правові порушення, що потягли би помилкове розв`язання цивільно-правового спору, матеріали справи не містять, заявником представлено не було, а апеляційним судом їх не було здобуто.
При цьому відсутні й обставини порушення норм процесуального права, які спонукали би до обов`язкового скасування судового рішення, що передбачено ч. 3 ст. 376 ЦПК України.
Решта доводів заявника також не заслуговують на увагу, а тому колегією суддів відхиляються.
Перегляд судового рішення у суді апеляційної інстанції забезпечує виконання головного завдання appelatio - дати новим судовим розглядом додаткову гарантію справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. Ця гарантія полягає в тому, що сам факт другого розгляду дозволяє уникнути помилки, що могла виникнути при першому розгляді. Апеляція, по суті, є надання новим судовим розглядом додаткової гарантії справедливості судового рішення, реалізації права на судовий захист. 
Підставою для залишення оскаржуваного рішення без змін відповідно до ст. 375 ЦПК України є додержання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права при його ухваленні.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Савонік Любові Онуфріївни залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 25 січня 2023 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:                                                         С.В. Хилевич

Судді:                                                                 С.В.Боймиструк

Н.М.Ковальчук