ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 січня 2023 року 	м.Суми	

Справа №591/4162/22 
Номер провадження 22-ц/816/110/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Собини О. І. 

сторони: 
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1   на заочне  рішення Зарічного  районного суду  м. Суми від 18 листопада  2022 року  в складі судді Северинової А.С., ухвалене у м. Суми, 

                                                         у с т а н о в и в:

У вересні  2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , який в подальшому уточнила, про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2021 року по 31 серпня 2022 року у розмірі  59839 грн 50 коп.
Позовні вимоги мотивовані тим, що заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 08 грудня 2017 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі ? частини від усіх видів доходів, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 08 грудня 2017 року до повноліття дитини.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06 вересня 2022 року за № 2/41361, складеної Зарічним відділом державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заборгованість по аліментам становить 96901 грн 54 коп. 
Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 травня 2021 року стягнуто з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 08 грудня 2017 року по 01 квітня 2021 року в розмірі 43075 грн 29 коп.
Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення сплати аліментів за період з 01 квітня 2021 року по 31 серпня 2022 року у сумі 59839 грн 50 коп.
Заочним рішенням Зарічного  районного суду  м. Суми від 18 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01 квітня 2021 року по 31 серпня 2022 року у сумі 38588 грн 30 коп.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі  640 грн 00 коп.
Не погодившись з рішенням суду  ОСОБА_1 подала  апеляційну скаргу, в якій  посилаючись на необґрунтованість судового рішення, порушення судом норм  матеріального та процесуального права, просить  рішення суду скасувати  та  ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції невірно здійснено  розрахунок пені за прострочення сплати  аліментів на утримання сина ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01 квітня 2021 року по 31 серпня 2022 року. Окрім того,  вважає, що судом  безпідставно  відраховано  із загальної  суми  пені суму накладеного  штрафу в розмірі  10402 грн 79 коп., який стягнуто на користь позивачки, згідно постанови  державного виконавця від 13.01.2022.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. 
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком якого є відповідач ОСОБА_2 (а.с.9).
Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 21 листопада 2017 року змінено розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 , та стягнуто з останнього аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, аліменти виплачувати матері дитини ОСОБА_1 , починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили (а.с. 5-6).
Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 травня 2021 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1   пеню за прострочення сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_3 ,  за період з 08 грудня 2017 року по 01 квітня 2021 року в розмірі 43075 грн 29 коп. (а.с. 7-8).
Відповідно до розрахунку  державного виконавця Зарічного відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління  Міністерства юстиції (м. Суми) , заборгованість за виконавчим листом від 08 грудня 2017 року за № 591/5587/17, виданого Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1   аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини, починаючи стягнення з 08 грудня 2017 року, складає 96901 грн 54 коп. (а.с. 3-4).
13 січня 2022 року старшим  державним виконавцем Зарічного  відділу  державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) винесено постанову про накладення штрафу на користь стягувача ОСОБА_1   у  розмірі 10402 грн 79 коп. (а.с. 28 зворотна сторона.).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції  дійшов висновку про наявність підстав для покладення на відповідача відповідальності за прострочення сплати аліментів.  При цьому, суд   не погодився  із запропонованим позивачкою  розрахунком пені зі сплати аліментів, який на його думку не  відповідав нормам  закону, оскільки безпідставно прирівняно розмір неустойки до розміру  заборгованості  зі сплати аліментів,  а тому навів власний розрахунок неустойки (пені) зі сплати аліментів.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
Незалежно від способу стягнення аліментів, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками тощо. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Посилання позивачки  на невірність розрахунку, зробленого судом першої інстанції, є безпідставним, оскільки такий  розрахунок   складений відповідно до положень частини першої статті 196 СК України та узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду щодо порядку обрахування неустойки (пені). 
Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18) дійшла висновку, що пеня за прострочення сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток.
Суд першої інстанції вірно встановив, що загальний  розмір пені, нарахованої за період з період з 01 квітня 2021 року по 31 серпня 2022 року становить  48991 грн 09 коп., який здійснено у відповідності до формули, визначеної у вищевказаній постанові ВП ВС від 03.04.2019  у справі №333/6020/16-ц.
Також обґрунтовано послався на те, що  з урахуванням того, що відповідачем як боржником у виконавчому провадженні, сплачено штраф, на підставі ч. 1 ст. 196 СК України,  сума пені до стягнення може бути зменшена на суму сплаченого відповідачем, як боржником у виконавчому провадженні, штрафу у розмірі 10402 грн 79 коп. та відповідно, становить 38588 грн 30 коп.
За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню. 
Керуючись статтями 367-369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

                                                     п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   залишити без задоволення, а заочне  рішення Зарічного  районного суду  м. Суми від 18 листопада  2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 
Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   О. І. Собина