ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

12 січня 2023 року 	м.Суми	

Справа №591/1026/18 
Номер провадження 22-ц/816/47/23

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Кононенко О. Ю. ,  Криворотенка В. І. 
з участю секретаря судового засідання – Кияненко Н.М. 
у присутності :
представника позивачів – ОСОБА_1 , ОСОБА_2 – адвоката Сивенка Валерія Миколайовича, 
представників відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю торгова фірма «Магазин «Славутич» – адвоката Матішенця Василя Васильовича та директора Товариства Шовкуна Сергія Анатолійовича , 
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційні скарги  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана їх представником – адвокатом Сивенком Валерієм Миколайовичем, та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельної фірми «Магазин «Славутич» 
на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 жовтня 2022 року у складі судді Шелєхової Г.В., постановлену в м. Суми, повний текст якої складено 14 жовтня 2022 року, 
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельної фірми «Магазин «Славутич» про поворот виконання заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 5 березня 2019 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельна фірма «Магазин «Славутич» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористані щорічні відпустки та допомоги по тимчасовій непрацездатності, що належали спадкодавцю,

в с т а н о в и в :

У серпні 2022 року від ТОВ «ТФ Магазин «Славутич» до суду надійшла заява, в якій товариство просило: допустити поворот виконання заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року, яке скасовано ухвалою цього ж суду від 12 червня 2019 року; стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на корить товариства сплачені кошти на підставі вказаного рішення в сумі по 51036 грн 36 коп. з кожного. 
Свої вимоги мотивувало тим, що заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року стягнуто з ТОВ «ТФ «Магазин «Славутич» на користь ОСОБА_2 56 424 грн 08 коп. заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та допомоги по тимчасовій втраті працездатності, що належали до виплати ОСОБА_3 та 704 грн 80 коп. в рахунок відшкодування судового збору. Стягнуто з ТОВ «ТФ «Магазин «Славутич» на користь ОСОБА_1 56 424 грн 08 коп. заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та допомоги по тимчасовій втраті працездатності, що належали до виплати ОСОБА_3 та 704 грн 80 коп. в рахунок відшкодування судового збору. У подальшому за виконавчим листом, виданим на примусове виконання вказаного судового рішення із рахунку товариства були зняті кошти на загальну суму 102072 грн 71 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2019 року вказане заочне рішення скасоване. 
Посилаючись на те, що позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ґрунтується на підставі завідомо неправдивих відомостях, які за їх підписом подані до суду, у зв`язку з чим 12 червня 2019 року судом прийнято помилкове заочне рішення, за яким з товариства вдруге за один і той же період стягнуті кошти на користь позивачів, а також те, що спірні правовідносини виникли із спадкових, а не трудових, заявник вважає, що кошти, стягнуті з нього, підлягають поверненню.
       Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 жовтня 2022 року закрито провадження у справі за заявою ТОВ «ТФ «Магазин «Славутич» про поворот виконання заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 5 березня 2019 року та стягнення коштів.
Стягнуто з ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у розмірі по 500 грн. 00 коп. кожному.
       Не погоджуючись із вказаною ухвалою, сторони подали апеляційні скарги. 
       Так, ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» в апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, яка була постановлена з порушенням норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не взято до уваги, що заявлені в поданих товариством заявах про поворот судового рішення доводи не є тотожними. Зокрема, звертаючись в серпні 2022 року із заявою, товариство вказувало на те, що заочне рішення обґрунтовано завідомо неправдивими відомостями позивачів, тоді як попередня заява мотивована скасуванням заочного рішення. 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник – адвокат Сивенко В.М., посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду в частині вирішення питання щодо розподілу понесених позивачами витрат на професійну правничу допомогу, просять скасувати ухвалу суду в цій частині та ухвалити нове рішення , яким стягнути з ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 3500 грн 00 коп. кожному, понесених ними витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду заяви про поворот виконання судового рішення. 
       У доводах апеляційної скарги вказують на те, що судом першої інстанції необґрунтовано зменшено розмір судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги, оскільки сума відшкодування таких витрат у розмірі по 500 грн 00 коп. кожному із позивачів є явно заниженою і не відповідає критеріям дійсності та розумності їх розміру, з урахуванням фактично наданих адвокатом юридичних послуг, а саме: ознайомлення з матеріалами справи, формування правової позиції по справі, підготовки та надання до суду письмових пояснень, участь у двох судових засіданнях 16 вересня 2022 року та 14 жовтня 2022 року. 
       Відзивів на апеляційні скарги, у визначений апеляційним судом строк, сторонами подано не було. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, якій підтримали доводи своєї апеляційної скарги та заперечили проти апеляційної скарги позивачів у справі, думку представника позивачів, який підтримав свою апеляційну скаргу і заперечив проти апеляційної скарги відповідача , перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргу подана ТОВ ТФ Магазин «Славутич» не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що наявна ухвала суду, яка набрала законної сили з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий спір і з тих самих підстав. 
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
За змістом статей 444, 445 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: закриває провадження у справі;  залишає позов без розгляду;  відмовляє в позові повністю; або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.
Питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.
До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.
Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. 
У справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми №591/1026/18 від 5 березня 2019 року стягнуто з ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» на користь ОСОБА_2 56 424 грн 08 коп. заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та допомоги по тимчасовій втраті працездатності, що належали до виплати ОСОБА_3 та 704 грн 80 коп. в рахунок відшкодування судового збору. Стягнуто з ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» на користь ОСОБА_1 56 424 грн 08 коп. заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та допомоги по тимчасовій втраті працездатності, що належали до виплати ОСОБА_3 та 704 грн 80 коп. в рахунок відшкодування судового збору.
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2019 року скасовано рішення Зарічного районного суду м. Суми від 5 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» про стягнення сум заробітної плати, компенсації за невикористані дні щорічної відпустки та допомоги по тимчасовій втраті працездатності.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 31 грудня 2020 року, стягнуто з ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 18 956 грн 52 коп. заробітної плати, що належали до виплати ОСОБА_3 по 1/2 частині вказаної суми кожному. Стягнуто з ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 119 грн 82 коп. в рахунок відшкодування судового збору в рівних частинах. В іншій частині вимог відмовлено у зв`язку з необгрунтованістю. Стягнуто зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» витрати на правничу допомогу в розмірі 830 грн 00 коп. з кожного.
Постановою Сумського апеляційного суду від 4 серпня 2021 року рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто з ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 9036 грн. 66 коп. у порядку спадкування неотриману грошову суму померлою ОСОБА_3 . 
Постановою Верховного Суду від 21 грудня 2021 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 31 грудня 2020 року у незміненій після апеляційного перегляду частині та постанову Сумського апеляційного суду від 4 серпня 2021 року залишено без змін (Т.5 а.с.56-64).
Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2021 року допущено поворот виконання заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року, яке було скасоване ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 червня 2019 року.
В порядку повороту виконання заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» безпідставно стягнуті кошти в сумі 51036 грн 36 коп.
В порядку повороту виконання заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року по справі №591/1026/18 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» безпідставно стягнуті кошти в сумі 51036 грн 36 коп. 
Постановою Сумського апеляційного суду від 7 червня 2022 року, ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 22 жовтня 2022 року змінено в частині розміру присуджених до стягнення грошових сум зі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ ТФ «Магазин «Славутич», зменшив грошову суму стягнення з кожного до 704 грн 80 коп. (Т.5, а.с.136-139). 
Пунктом 3 частини 1 статті 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Як обґрунтовано вказував суд першої інстанції, питання повороту виконання заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2019 року вже було предметом розгляду як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді.
Посилання ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» в апеляційній скарзі на те, що в поданих товариством заявах про поворот судового рішення доводи не є тотожними, колегія суддів вважає непереконливими, адже, апеляційним судом під час апеляційного перегляду ухвали суду від 22 жовтня 2021 року питання наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 445 ЦПК України для застосування повороту виконання судового рішення у справах про стягнення виплат, що випливають із трудових правовідносин, було перевірено. 
Зокрема, апеляційний суд дійшов до висновку, що підстав вважати, що скасоване заочне рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачами завідомо неправдивих відомостях або підроблених ними документах немає. 
Враховуючи те, що питання повороту виконання заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 05 березня 2019 рок вже було вирішено судом, а також те, що доводи ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» фактично зводяться до незгоди з постановою Сумського апеляційного суду від 07 червня 2022 року в цій справі, яка набрала законної сили та не може бути переглянута шляхом повторного звернення відповідача з такими ж вимогами, суд першої інстанції обґрунтовано закрив провадження у справі за п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. 
Щодо оскарженого позивачами судового рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, колегія суддів бере до уваги таке. 
У відповідності до положень ч.ч. 1 – 3 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 3 стаття 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд у тому числі враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до суду першої інстанції на підтвердження розміру понесених судових витрат було надано: 
договори про надання юридичних послуг від 01 вересня 2022 року, укладені між ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , якими визначено розмір винагороди – 3500 грн (т.5 а.с.191, 194); 
акти приймання-передачі наданих юридичних послуг від 12 вересня 2022 року, відповідно до яких адвокатом надані наступні послуги: консультації щодо правових механізмів, ознайомлення в суді з матеріалами, визначення правової позиції для захисту, підготовка та подання до суду письмових пояснень (т. 5 а.с. 192, 195);
меморіальні ордери №9324687К та №9324677К від 12 вересня 2022 року, якими підтверджується сплату ОСОБА_1 та ОСОБА_2 коштів за договорами від 01 вересня 2022 року в сумі 3500 грн. 
Визначаючи розмір понесених позивача витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд першої інстанції виходив з того, що письмова позиція викладена в письмових поясненнях є сталою, використовувалися позивачами і під час розгляду справи по суті, в матеріалах справи відсутні заяви про ознайомлення адвоката Сивенка В.М. з матеріалами справи, адвокатом надавалися спільні пояснення від двох довірителів, будь-яких дій щодо кожного з позивачів окремо адвокатом не вчинялося. Вважав, що обґрунтованою та достатньою буде сума витрат на правничу допомогу по 500 грн на кожного з позивачів. 
Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може погодитися в повному обсязі.
Зокрема, з матеріалів справи вбачається, що на виконання договорів про надання юридичних послуг від 01 вересня 2022 року, адвокатом Сивенком В.М. були надані наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи, що підтверджується заявою представника від 08 вересня 2022 року (т. 5, а.с. 174), вартість за договорами 500 грн 00 коп.; участь представника у судових засіданнях 16 вересня 2022 року та 14 жовтня 2022 року, вартість за договорами 1000 грн (т.5, а.с. 199-200, 220); підготовка та подання письмових пояснень, вартість за договором 1000 грн (т.5, а.с. 184-188).
Щодо зазначених в договорах та актах прийняття-передачі наданих послуг, таких послуг, як консультації щодо правових механізмів захисту прав замовника у справі та визначення правової позиції для захисту інтересів замовника у справі (вартість яких вказана по 500 грн кожна), то на переконання колегії суддів, ці послуги за своєю суттю є ідентичними, а тому понесені витрати за кожною із цих послуг окремо не можна вважати обґрунтованими. 
Крім того, адвокат Сивенка В.М. представляв інтереси позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , їх позиція щодо вимог, які ставило ТОВ «ТФ Магазин «Славутич» у заяві про поворот виконання рішень є спільною, тим більш аналогічна заява товариства вже розглядалася судом, тому адвокатом не витрачався час на надання кожному із довірителів окремо послуг з професійної правничої допомоги в межах розгляду цієї справи. 
З огляду на викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами на загальну суму 3000 грн 00 коп., тобто по 1500 грн кожного з позивачів, які  відповідають ступеню складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, витраченому адвокатом часу у зв`язку з наданням правової допомоги, а також узгоджується з принципом співмірності та розумності судових втрат. 
Таким чином, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, ухвалу суду в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу належить змінити, стягнувши з ТОВ ТФ «Магазин «Славутич» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кожному по 1500 грн 00 коп. понесених ними витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції. 
       Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року №14, у разі оскарження рішення суду лише в частині відшкодування чи розподілу судових витрат, що не пов`язано з позовними вимогами і не стосується суті спору, сторона не повинна оплачувати за таку скаргу судовий збір.
Таким чином відсутні підстави для стягнення з відповідача судового збору, сплаченого ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за апеляційний перегляд рішення суду, яке ними оскаржувалося в частині розподілу судових витрат. 
Питання про повернення помилково сплаченого судового збору, може бути вирішено в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , яка подана їх представником – адвокатом Сивенком Валерієм Миколайовичем, задовольнити частково. 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельної фірми «Магазин «Славутич»  залишити без задоволення. 
Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 жовтня 2022 року в частині вирішення питання розподілу судових витрат змінити. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгівельної фірми «Магазин «Славутич»  на користь  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі по 1500 гривень 00 копійок кожному. 
В іншій частині ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 жовтня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 13 січня 2023 року.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді:                                                                                        О. Ю. Кононенко 

                                                                                                   В. І. Криворотенко