ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/303/23 Справа № 201/6983/21 	  	Головуючий у першій інстанції: Антонюк О. А. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі  ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05 квітня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_2  до ОСОБА_1  про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,– 
ВСТАНОВИЛА:
У липні 2021 року  ОСОБА_2 звернувся до суд з даним позовом, посилаючись на те, що 15 серпня 2020 року близько 06.20 годині водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Ніссан ліф», під час руху в районі будинку 56 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі порушив правила дорожнього руху, при зміні напрямку руху не врахував дорожню обстановку під час керуванням автомобілем, не дотримався безпечної дистанції і допустив наїзд на автомобіль «Форд Ф`южн», який рухався попереду і зупинився, що належить позивачу ОСОБА_2 , під керуванням ОСОБА_3 , в результаті якого останньому (транспортному засобу позивача) були завдані ушкодження, постраждав водій, позивачу завдана матеріальна шкода. Винним у цій ДТП є відповідач. Вказаними діями, пов`язаними з порушеннями правил дорожнього руху, позивачу завдано матеріальну шкоду. Відповідно до висновку, вартість відновлювального ремонту становить 838557,13 грн., що перевищує ринкову вартість автомобіля і не є доцільним. Вартість матеріального збитку становить 327585,02 грн. Страховою компанією здійсненна виплата належних їм до виплати коштів в межах ліміту відповідальності у розмірі 126228,15 грн. Також позивач поніс додаткові матеріальні витрати, а саме послуги евакуації автомобіля - 1800,00 грн, стоянка авто в автосалоні - 510,00 грн, надання експертних послуг з оцінки матеріального збитку - 3000,00 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідача завдану майнову шкоду в сумі 201356,87 грн., витрати за надання експертних послуг з оцінки матеріального збитку в сумі 3000,00 грн., послуги евакуації пошкодженого автомобіля – 1800,00 грн., оплата послуг стоянки пошкодженого авто – 510,00 грн. 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2022 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 завдану внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду в сумі 201356,87 грн., витрати за надання експертних послуг з оцінки матеріального збитку в сумі 3000,00 грн., послуги евакуації пошкодженого автомобіля – 1800,00 грн., оплату послуг стоянки пошкодженого авто – 510,00 грн. та витрати на судовий збір в сумі 2066,67 грн., а всього 208733,54 грн. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується матеріалами справи. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надійшла заява від 14.02.2023 року про розгляд апеляційною скарги без участі апелянта (а.с. 255). 
У даній справі питання права не становлять особливої складності. Судовий захист повинен відповідати умовам процесуальної економії, враховуючи, що пунктами 10, 11 частини 2 статті 2 ЦПК України визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами. З урахуванням викладеного вище, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників процесу, які не з`явились. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 15 серпня 2020 року о 06 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «Ніссан», д/н НОМЕР_1 , під час руху в районі буд. 56 по вул. Набережна Перемоги в м. Дніпрі відволікся від керування та не встежив за зміною дорожньої обстановки, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Форд», д/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , яка зупинилась попереду. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження зазначеним транспортним засобам (а.с. 5). 
Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2020 року у справі №201/8376/20 визнано винним ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі трьохсот сорока гривень. Постанова набрала законної сили 29.09.2020 (а.с. 5). 
На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Форд Фьюжн» («Ford Fusion»), д/н  НОМЕР_2 , належав позивачу на праві власності, відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 46). 
Цивільно-правова відповідальність відповідача за шкоду, заподіяну власником наземного транспортного засобу третім особам, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №200351260 на момент ДТП була застрахована ПрАТ "УПСК" з встановленим лімітом відповідальності 100000,00 грн.
Позивач звернувся до ПрАТ «УПСК» із заявою про страхове відшкодування від 17.08.2020 року та надав необхідні документи (а.с. 44). 
03 листопада 2020 року ПрАТ "УПСК" здійснило виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування в сумі 126228,15 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №15173 від 03.11.2020 (а.с. 45). 
Відповідно до висновку судового експерта Дроздова Ю.В. №1209/20/20 від 07 вересня 2020 року за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Форд Фьюжн» («Ford Fusion»), д/н НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП становить 327585,02 грн. (а.с. 6-34). 
Крім того, відповідно до змісту вказаного вище висновку експерта, ринкова вартість колісного транспортного засобу - автомобіля «Форд Фьюжн» («Ford Fusion»), д/н НОМЕР_2 , на період попередній ДТП становить 327585,02 грн.; вартість відновлювального ремонту, з врахуванням фізичного зносу та без врахування податку на додану вартість складає 838557,13 грн. (а.с. 13-14). 
У дослідницькій частині вказаного вище висновку зазначено, зокрема, що оскільки вартість відновлювального ремонту більше ринкової вартості, тому матеріальний збиток, заподіяний власникові КТЗ, дорівнює ринковій вартості автомобіля до ДТП (327585,02 грн.), оскільки відновлювати цей КТЗ економічно недоцільно (а.с. 15). 
Судом апеляційної інстанції також встановлено, що після ДТП позивач продав належний йому автомобіль «Форд Фьюжн» («Ford Fusion»), д/н НОМЕР_2 за договором купівлі-продажу №1249/2020/2216124 від 23.09.2020 року за ціною 180241,00 грн, що підтверджується копією цього договору. 
Також, у зв`язку з ДТП, що мала місце 15 серпня 2020 року, позивач поніс витрати на  послуги евакуації автомобіля в сумі 1800,00 грн та на оплату стоянки авто на суму 510,00 грн, що підтверджується копіями актів прийому-передачі виконаних робіт, копіями квитанцій до прибуткового касового ордеру від 15.08.2020 на суму 1000,00 грн, від 25.08.2020 на суму 800,00 грн, копіює акту виконаних робіт від 23.09.2020 та копією фіскального чеку від 23.09.2020 на суму 510 грн (а.с. 40, 41, 43). 
Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 
Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону №1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (абзац 2 пункту 15 вказаної вище постанови). 
У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди (абзац 3 пункту 15 Постанови Пленуму №4 від 01.03.2013 року).
Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди (абзац 4 пункту 15 Постанови Пленуму №4 від 01.03.2013 року). 
Статтею 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно статті 30.2 вказаного вище Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. 
Судом встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «Форд Фьюжн» («Ford Fusion»), д/н НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 838557,13 грн., що значно перевищує ринкову вартість транспортного засобу до ДТП, яка складає 327585,02 грн. 
За таких обставин, відповідно до статті 30.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», автомобіль «Форд Фьюжн» («Ford Fusion»), д/н  НОМЕР_2 вважається фізично знищеним. 
Таким чином, у даному випадку підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди (абзац 3 пункту 15 Постанови Пленуму №4 від 01.03.2013 року). 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; приймаючи до уваги, що ремонт автомобіля «Форд Фьюжн» («Ford Fusion») є економічно необґрунтованим; встановивши сплату позивачу ПрАТ "УПСК"страхового відшкодування в сумі 126228,15 грн., - колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача (винуватця ДТП) різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, з урахуванням виплачених коштів страховою компанією, що становить (327585,02 матеріальний збиток - 126228,15 страхове відшкодування - 180214,00 вартість транспортного засобу після ДТП) 21142,87 грн., а також витрати позивача на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП в сумі 1800,00 грн і стоянку на суму 510,00 грн., а всього 23452,87 грн. 
Колегія також звертає увагу, про представник позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції визнала факт вартості автомобіля «Форд Фьюжн» («Ford Fusion») до ДТП у розмірі 327585,02 грн, а також факт фізичного знищення цього автомобіля, що підтверджується протоколом та звукозаписом судового засідання від 21.03.2023 року. 
Необхідно також зауважити, що за положеннями підпункту 34.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).
Позивачем не заявлено вимог до страхової компанії про стягнення з неї вартості витрат на проведення експертизи на підставі вказаної вище норми закону, тому покладення такого обов`язку на відповідача, як винуватця ДТП, відсутні. 
Однак, такі витрати на проведення експертизи підлягають розподілу як судові витрати у даній цивільній справі в порядку статті 141 ЦПК України за результатами розгляду справи. 
На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, залишивши поза увагою вартість залишків пошкодженого (знищеного) у ДТП транспортного засобу «Форд Фьюжн» («Ford Fusion»).
Тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 141 ЦПК України ). 
На відповідача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого позивачем при поданні позовної заяви судового збору у відповідності до ставок, встановлених ЗУ “Про судовий збір” (203666,87 грн. - ціна позову х 1% = 2036,67 грн.) за вимоги майнового характеру (а.с.47), а також витрат на виготовлення висновку експерта (3000,00 грн.), що підтверджується копією договору про надання експертних послуг від 25.08.2020, копією акту №01 про приймання виконаних робіт та копією платіжного доручення від 26.08.2020 на суму 3000,00 грн, пропорційно задоволеним позовним вимогам (11,52%) у сумі 580,22 грн (а.с. 35-37, 38, 39). 
На позивача покладаються судові витрати у вигляді сплаченого відповідачем при зверненні з апеляційною скаргою судового збору у відповідності до ставок, встановлених ЗУ “Про судовий збір” (2036,67 грн. х 150% = 3055,00 грн.), що підтверджується копією квитанції від 14.06.2022 (а.с. 183), пропорційно залишеним без задоволенням позовним вимогам, у сумі 2703,06 грн. 
Частиною 10 статті 141 ЦПК України встановлено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, з позивача (сторона, на яку покладено більшу суму судових витрат) на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 2122,84 грн. (2703,06 грн. - 580,22 грн). 
Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на вищевикладене, колегія дійшла висновку що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, –
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково. 
Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 квітня 2022 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
Позовні вимоги  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди – задовольнити частково. 
Стягнути з  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 23452 (двадцять три тисячі чотириста п`ятдесят дві) грн. 87 коп. 
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовити. 
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 2122 (дві тисячі сто двадцять дві) грн. 84 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова