ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року	Львів	Справа № 260/2474/21 пров. № А/857/14900/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                      Святецького В.В.          
суддів                                                                            Гудима Л.Я., Довгополова О.М.
з участю секретаря судового засідання                     Приступи Р.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року у справі № 260/2474/22 (головуючий суддя Гебеш С.А., м. Ужгород) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, в якому просив: а) визнати незаконною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо неповної  невиплати заробітної плати та зобов`язати відповідача виплатити на користь ОСОБА_1 заробітну плату за травень місяць 2021 року з урахуванням попередньо виплаченої суми,  в  розмірі 7140,80 грн;
б) визнати незаконною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати  до встановлених законодавством доплат до зарплати відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових  соціальних  та економічних  гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» від 30.03.2020 року №540-ІХ та зобов`язати відповідача виплатити вказані доплати на користь ОСОБА_1 за період з 26.12.2020 року по 17.05.2021 року;
в) визнати незаконним наказ начальника Головного управління Національної поліції  в Закарпатській області №103 о/с в частині перевикористання чергової відпустки за фактично відпрацьований  час у 2021 році, який складає 16 календарних днів;
г) визнати незаконною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати у подвійному розмірі роботи добовому наряді у святковий і неробочий день та зобов`язати відповідача виплатити вказану заборгованість на користь ОСОБА_1 за період з 17.05.2020 року по 17.05.2021 року, а саме за несення служби у добовому наряді у наступі вихідні дні: 14.07.2020, 02.08.2020, 16.08.2020, 18.10.2020, 14.07.2020, 25.10.2020, 15.11.2020, 22.11.2020, 06.12.2020, 20.12.2020, 16.01.2021, 30.01.2021, 24.04.2021.
д) визнати незаконною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо обчислення вислуги стажу служби та вислуги  років в календарному обчисленні в поліції, без врахування вимоги Закону України №2262-ХІІ та постанови №393 та зобов`язати відповідача здійснити обчислення вислуги ОСОБА_1 з урахуванням до вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції один місяць за три місяці;
е) визнати незаконною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2021 рік та зобов`язати відповідача здійснити виплату такої допомоги;
є) визнати незаконним Наказ начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області №103 о/с в частині відшкодування вартості  предметів однострою особистого користування, строк носіння яких не закінчився складає 3427,30 грн;
ж) зобов`язати  Головне управління Національної поліції в Закарпатській області здійснити нарахування та виплату грошової компенсації, за невикористану частину відпусток  ОСОБА_1 у відповідності до ст. 83 КЗпП України та 16-2 Закону України  «Про відпустки», як основних та додаткових за період з 31.12.2010 року по 17.05.2021 року, а саме - повну  невикористану чергову відпустку за 2011, 2012, 2013, 2014, 2015 роки за період 2016-2021 років, невикористану частину щорічної основної відпустки за 2017, яка складає 14 календарних днів, невикористана частина щорічної основної оплачуваної відпустки за 2019 рік, яка складає  4 календарні дні, невикористана  щорічна основна оплачувана відпустка за 2020 рік, яка складає 30 календарних днів та додаткова  оплачувана відпустка за стаж служби в поліції за 2020 рік, яка складає 6 календарних днів, додаткова відпустка, яка надається відповідно  до ст. 16-2 Закону України "Про відпустки", не використана  у 2015 та 2017 році.
з) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області здійснити виплату ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотриманого речового майна в період з 01.01.2016 року по 17.05.2021 рік.
и) зобов`язати Головне управління Національної поліції в Закарпатській області здійснити  нарахування та виплату  середнього заробітку на користь ОСОБА_1 з 17.05.2021 року по день фактичного  розрахунку за затримку розрахунку при звільненні;
і) стягнути з Головного управління Національної поліції в Закарпатській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані тим, що при звільненні з Головного управління Національної поліції з ним не проведений повний розрахунок, зокрема щодо невиплати в повному обсязі заробітної плати за травень 2021 року, невиплати грошової компенсації доплат до зарплати, які визначені Законом №540, невиплати грошової компенсації за роботу у вихідні та святкові дні, невиплати матеріальної допомоги на оздоровлення та вирішення соціально-побутових умов, відшкодування вартості предметів однострою та невиплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, невиплати компенсації за всі невикористані дні основної та додаткової відпустки. Разом з тим вказує, що відповідачем невірно обчислено вислугу років. Вважає вказані дії відповідача протиправними та такими, що порушують його права.
Рішенням від 22 вересня 2022 року Закарпатський окружний адміністративний суд позов задовольнив частково.
Визнав протиправними дії Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, код ЄДРПОУ - 40108913) щодо невиплати доплати до зарплати ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових спеціальних та економічних гарантій, у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» за період з 01.02.2021 року по 19.02.2021 та з 14.04.2021 року по 17.05.2021 року.
Зобов`язав Головне управління Національної поліції у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, код ЄДРПОУ - 40108913) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату до зарплати, яка передбачена відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових спеціальних та економічних гарантій, у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» за період з 01.02.2021 року по 19.02.2021 року та з 14.04.2021 року по 17.05.2021 року.
Визнав протиправними дії Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, код ЄДРПОУ - 40108913) щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористану частину основних та додаткових відпусток за період з 2015 по 2021 роки.
Зобов`язав Головне управління Національної поліції у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, код ЄДРПОУ - 40108913) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану частину основних та додаткових відпусток за період з 2015 по 2021 роки.
Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, код ЄДРПОУ - 40108913) на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисячі гривень).
В задоволенні решти позовних вимог - відмовив.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, Головне управління Національної поліції в Закарпатській області подало апеляційну скаргу, оскільки вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач вказує, що суд першої інстанції не надав належної правової оцінки тим обставинам, що стосовно виплати додаткової доплати до заробітної плати в період карантину, то персональний склад працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади. Також вказана доплата здійснюється за рахунок та в межах видатків державного та місцевого бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.
Відповідно до інформації УФЗБО ГУНП в Закарпатській області від 29.04.2022 позивачу 30.07.2021 була проведена доплата за період дії карантину за січень в розмірі 3  850, 81 грн, після отримання цільового фінансування по КПКВ 1007020, яке надійшло до ГУНП в Закарпатській області в липні 2021 року.
Отже, на переконання апелянта, зобов`язання ГУ НП у Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 доплату за несення служби в період карантину за період 26.12.2020 по 17.05.2021 є незаконною, оскільки відповідач, не отримавши відповідного цільового фінансування для виконання рішення, має використовувати кошти з фінансування грошового забезпечення поліцейських, які на даний час проходять службу в органах поліції.  
Також апелянт вважає безпідставним та незаконним рішення суду першої інстанції в частині виплати грошової компенсації за невикористану відпустку, оскільки згідно з Порядком №260 компенсація передбачена лише у році звільнення на підставі наказу про звільнення, в якому зазначається кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку. Звертає увагу, що позивач не оскаржив наказ про звільнення в частині визначення кількості днів невикористаної відпустки, крім того, за 2021 рік позивач вже перевикористав основну відпустку та використав повністю додаткову відпустку як учасник бойових дій.
Не погоджується відповідач і з сумою витрат на правову допомогу, вважаючи таку неспівмірною зі складністю справи та виконаним адвокатом обсягом робіт (послуг).
З огляду на викладене, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову в цій частині відмовити повністю.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України не здійснюється.  
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Суд встановив та матеріалами справи підтверджується, що 14 травня 2021 року наказом начальника Головного управління Національної поліції в Закарпатській області № 103 о/с капітана поліції ОСОБА_1 , старший дізнавач Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області звільнений зі служби в поліції відповідно до вимог п. 7 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», за власним бажанням.
Оскільки при звільненні з Головного управління Національної поліції з ним не проведений повний розрахунок, тобто не виплачені всі належні при звільненні суми, позивач звернувся в суд з позовом.
Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо невиплати позивачу доплати до зарплати відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових спеціальних та економічних гарантій, у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» та грошової компенсації за невикористану частину основних та додаткових відпусток за період з 2015 по 2021 роки.
Надаючи правову оцінку обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, враховуючи межі перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.94 Закону №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 111.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (із наступними змінами) (далі по тексту - Постанова №211) установлено карантин з 12 березня 2020 року на усій території України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375 (далі - Постанова № 375) врегульовані деякі питання оплати праці (грошового забезпечення) окремих категорій працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських які забезпечують життєдіяльність населення, на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни.
Пунктом 1, 2 Постанови № 375 установлено, що на період дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби СOVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-СоV-2», та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям працівників, військовослужбовців Національної гвардії та Державної прикордонної служби, осіб рядового та начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту, поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративним, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) (далі - працівники) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, встановлюється додаткова доплата до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах.
Встановлення доплати, визначеної пунктом 1 цієї постанови, працівникам підприємств, установ та організацій, органів державної влади, які фінансуються з державного та місцевих бюджетів, здійснюється у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення).
За приписами пунктів 4-5 Постанови №375 перелік посад (професій) працівників, яким встановлюються такі доплати, визначається відповідним центральним органом виконавчої влади у сфері, у якій він реалізує державну політику.
Персональний перелік працівників, яким встановлюється доплата, визначається керівником (керівником державної служби) відповідного підприємства, установи та організації, органу державної влади.
Доплати, визначені пунктами 2 і 3 цієї постанови, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.06.2020 №485 «Про виділення коштів для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2», у відомчих закладах охорони здоров`я затверджено Порядок використання коштів, виділених для здійснення доплати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення, медичним та іншим працівникам, які безпосередньо зайняті на роботах з ліквідації захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19, спричинену коронавірусом SARS-CoV-2, у відомчих закладах охорони здоров`я (далі - Порядок №485).
У пункті 1 Порядку №485 вказано, що цей Порядок визначає механізм використання коштів державного бюджету за програмами, зокрема: здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками (далі - бюджетні кошти).
Згідно з пунктом 2 Порядку №485 головним розпорядником бюджетних коштів є МВС. Відповідальними виконавцями бюджетних програм є МВС, та, зокрема, Національна поліція (далі - органи системи МВС).
Абзацами 1 та 2 пункту 4 Порядку №485 визначено, що кошти, отримані органами системи МВС відповідно до пункту 3 цього Порядку, використовуються виключно для: доплати до грошового забезпечення, в тому числі поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.
На виконання пункту 4 Постанови № 375 МВС видано наказ від 03.06.2020 №431 «Про окремі питання організації оплати праці на період дії карантину», яким визначено керівникам, зокрема, Національної поліції України забезпечити встановлення на період дії карантину, установленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та протягом 30 днів з дня його відміни окремим категоріям поліцейських, які забезпечують життєдіяльність населення (забезпечення продовольчими та непродовольчими товарами, послугами зв`язку, транспорту, адміністративними, соціальними послугами, а також захист прав дітей та забезпечення правопорядку і безпеки громадян) та внаслідок виконання своїх обов`язків мають безпосередній контакт з населенням, додаткової доплати у граничному розмірі до 50 відсотків заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу в зазначених умовах (пункт 1); виплату додаткової доплати здійснювати поліцейським, які перебувають відповідно на штатних посадах в органах (підрозділах) Національної поліції України (пункт 2); нарахування додаткової доплати здійснювати у відсотковому співвідношенні до заробітної плати (грошового забезпечення) з розрахунку всіх складових, у тому числі премії, за винятком виплат, що носять одноразовий та компенсаційний характер (пункт 3); персональний перелік осіб, яким установлюється додаткова доплата, визначається керівником відповідного органу, закладу, зазначених у пункті 1 цього наказу (пункт 4).
Отже, підставою для отримання доплати за Постановою №375 є сукупність таких умов: 1) особа є поліцейським; 2) забезпечує життєдіяльність населення, зокрема шляхом забезпечення правопорядку і безпеки громадян, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, вказана доплата здійснюється не всім поліцейським, а лише окремим категоріям поліцейських, які внаслідок безпосереднього виконання своїх обов`язків забезпечують життєдіяльність населення у зв`язку з чим мають з населенням безпосередній контакт.
З матеріалів справи колегія суддів встановила, що відповідно до інформації УФЗБО ГУ НП в Закарпатській області №618/106/5-2021 від 19.07.2021 виплати додаткової доплати поліцейським на період дії карантину, станом на 01.07.2021 за І півріччя поточного року така доплата поліцейським ГУНП в Закарпатській області не нараховувалась та не виплачувалась через відсутність цільового фінансування з Державного бюджету на вказані цілі.
Згідно з інформацією УФЗБО ГУ НП в Закарпатській області №695/106/5-2021 від 27.08.2021 позивачу ОСОБА_1 , 30.07.2021 була здійснена доплата на період дії карантину за січень в розмірі 3 850,81 грн, після отримання цільового фінансування по КПКВ 1007020, яке надійшло до ГУ НП в Закарпатській області в липні 2021 року.
Отже, як вказав суд першої інстанції, за період з 01.02.2021 по 19.02.2021 та з 14.04.2021 по 17.05.2021 позивачу не здійснена доплата до зарплати, яка передбачена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових спеціальних та економічних гарантій, у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)».
Водночас колегія суддів зазначає, що рішення про визначення персонального переліку поліцейських, які у зв`язку із виконанням службових обов`язків у період дії карантину мали безпосередній контакт з населенням, та встановлення додаткової доплати останнім пропорційно до відпрацьованого часу в особливих умовах, приймає керівник відповідного органу. 
Проте, у даному випадку, позивач не надав суду наказів керівництва, якими визначено персональний перелік поліцейських, які забезпечували правопорядок і безпеку громадян та внаслідок виконання своїх обов`язків мали безпосередній контакт з населенням, до якого включено, зокрема, і ОСОБА_1 , та встановлено додаткову доплату до грошового забезпечення у розмірі до 50 відсотків грошового забезпечення пропорційно до відпрацьованого часу в особливих умовах за спірний період, а саме – з 01.02.201 по 19.02.2021 та з 14.04.2021 по17.05.2021.
Виконання позивачем посадових обов`язків упродовж всього періоду    його служби під час карантину за своїм змістом безпосередньо не свідчить про право позивача на отримання додаткової доплати, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 №375, оскільки така доплата розраховується пропорційно до відпрацьованого часу в особливих умовах, а не відпрацьованого часу на відповідній посаді. 
Враховуючи викладене, а також те, що ГУНП в Закарпатській області здійснює нарахування та виплату додаткової доплати до заробітної плати (грошового забезпечення) пропорційно відпрацьованому часу у відповідності до положень Постанови №375 за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів, а бюджетні асигнування на вказані цілі у спірний період не виділялись, накази про встановлення додаткової доплати не видавались, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.
При цьому, колегія суддів вважає безпідставними покликання позивача на те, що відсутність бюджетних асигнувань не може бути підставою для невиплати йому додаткової доплати до грошового забезпечення, визначеного Постановою № 375, позаяк пунктом 5 вказаної Постанови було визначено, що доплати, визначені пунктами 2 і 3 Постанови № 375, здійснюються за рахунок та в межах видатків державного та місцевих бюджетів, передбачених за відповідними бюджетними програмами головних розпорядників бюджетних коштів.
Отже, в даному випадку не може йти мова про наявність у позивача «правомірних очікувань  (законних сподівань)» на отримання додаткової доплати до грошового забезпечення, визначеного Постановою № 375 поза межами видатків бюджетних асигнувань, виділених ГУНП в Закарпатській області за бюджетною програмою - КПКВ 1007070 „Здійснення доплати поліцейським, які забезпечують життєдіяльність населення на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, за рахунок коштів, виділених з фонду боротьби з гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та її наслідками.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про безпідставність та необґрунтованість наведених вище позовних вимог та, відповідно, наявність підстав для відмови у задоволенні позову в цій частині.
Щодо позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану частину основних та додаткових відпусток за період з 2015 по 2021 роки, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Право працюючої особи на відпочинок у формі відпустки закріплене Конституцією України. Особа не може бути позбавлена такого права. Види відпусток, які можуть надаватися поліцейським, визначені у статті 92 Закону №580-VIII, та до них відносяться: щорічні чергові оплачувані відпустки, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
При цьому, правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним, про що свідчать положення частин восьмої, одинадцятої статті 93 Закону №580-VIII, відповідно до яких поліцейським, які захворіли під час чергової відпустки, після одужання відпустка продовжується на кількість невикористаних днів. Відкликання поліцейського з чергової відпустки, як правило, забороняється. У разі крайньої необхідності відкликання з чергової відпустки може бути дозволено керівнику територіального органу поліції. За бажанням поліцейського невикористана частина відпустки може бути приєднана до чергової відпустки на наступний рік.
Отже, з аналізу наведених правових норм слідує, що законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року. Не передбачено позбавлення поліцейського й права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Щодо компенсації невикористані відпустки поліцейського за попередні роки, судом враховане рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб), в якому зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.
З огляду на відсутність правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260 питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.
Так, відповідно до частини першої статті 24 Закону №504/96-ВР і частини першої статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи.
Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки.
Таким чином, колегія суддів підтримує позицію суду першої інстанції в тому, що позивач має право на отримання грошової компенсації за невикористану частину основних та додаткових відпусток за період з  2015  по 2021 роки (під час проходження служби у Головному управлінні Національної поліції у Закарпатській області, а саме - з 07.11.2015 року по момент звільнення 17.05.2021 року).
При цьому суд апеляційної інстанції відхиляє покликання апелянта на ті обставини, що позивач не оскаржив наказу про своє звільнення в частині зазначення (не зазначення) невикористаних днів відпусток, що підлягають компенсації, оскільки зазначені підстави не можуть служити законним приводом для позбавлення позивача права на таку компенсацію, позаяк така передбачена законом і виплата такої не поставлена в залежність від фіксації невикористаних днів відпустки в наказі відповідача про звільнення особи зі служби.
Рішення суду першої інстанції в частині  відмови в задоволенні позову сторони не оскаржили, а тому колегія суддів не надає правової оцінки рішенню суду в цій частині. 
Колегія суддів враховує заперечення апелянта стосовно розміру витрат на правову допомогу, а також норму ч. 6 ст. 139 КАС України, якою визначено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат, а тому вважає за необхідне змінити суму витрат на правничу допомогу, що підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, та визначити її в розмірі 3000,00 грн, вважаючи таку співрозмірною задоволеним позовним вимогам, та, відповідно затраченому адвокатом  часу на отримання відповідного результату за наслідками судового захисту порушених прав позивача.  
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства  (КАС)  України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції, вирішуючи даний публічно-правовий спір, неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустився помилки в частині застосування норм матеріального та процесуального права, а тому дійшов помилкового висновку в частині задоволених позовних вимог. 
За таких обставин колегія суддів вважає правильним скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалити нове рішення. 
          
Керуючись ст.ст.  243,  308,  311,  315,  317,  321,  322,  325,  328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області задовольнити частково. 
Скасувати  рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 22 вересня 2022 року у справі № 260/2474/22 в частині задоволення позовних вимог про визнання протиправними дій Головного управління Національної поліції в Закарпатській області щодо невиплати доплати до зарплати ОСОБА_1 у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019) та зобов`язання  Головного управління Національної поліції в Закарпатській області нарахувати та виплатити   ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) доплату до зарплати, яка передбачена відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів, спрямованих на забезпечення додаткових спеціальних та економічних гарантій, у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-2019)» за період з 01.02.2021 по 19.02.2021, з 14.04.2021 по 17.05.2021 та ухвалити в цій частині постанову, якою відмовити в задоволенні вказаних позовних вимог.
У решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції у Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Ф. Ракоці, 13, код ЄДРПОУ - 40108913) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП – НОМЕР_1 ) витрати на правову допомогу в сумі 3000 (три тисячі) гривень.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства.

Головуючий суддя	 	В. В. Святецький 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	О. М. Довгополов  	
Повне судове рішення складено 16.02.2023.