ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1609/23 Справа № 184/1612/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Коваль А.М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2023 року                                                                м.Кривий Ріг

Справа № 184/1612/22

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Гладиш К.І.

сторони:
позивач –  ОСОБА_1 ,
відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт»,

розглянувши  у  відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження,    апеляційну скаргу позивача  ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2022 року, яка постановлена суддею Коваль А.М. у місті Покрові Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 25 жовтня 2022 року, -

ВСТАНОВИВ :

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт» (надалі – ТОВ «Заваллівський графіт») про зміну формулювання причини звільнення та просив суд: визнати формулювання причини його звільнення за порушення трудових обов`язків керівника філії в порядку п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України не вірним та зобов`язати ТОВ «Заваллівський графіт» змінити в трудовій книжці формулювання причини його звільнення з роботи з п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України на ч.1 ст.38 КЗпП України на підставі заяви про звільнення від 21.09.2022 року, шляхом внесення відповідного запису до трудової книжки.
Ухвалою Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2022 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом   ОСОБА_1 до ТОВ «Заваллівський графіт» про зміну формулювання причини звільнення.
Роз`яснено позивачу його право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неврахування того, що спір між сторонами є трудовим і не стосується корпоративних відносин, оскільки позивач не є виконавчим органом ТОВ «Заваллівський графіт», а являється найманим працівником.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідач ТОВ «Заваллівський графіт» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм процесуального права, а тому ухвалу суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав
Відмовляючи у відкритті провадження у справі, суд першої інстанції керувався п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України та виходив з того, що припинення повноважень члена виконавчого органу товариства за своєю правовою природою, предметом регулювання правовідносин і правовими наслідками, відрізняється від звільнення працівника з роботи (тобто розірвання з ним трудового договору) на підставі положень КЗпП України, у зв`язку з чим можливість уповноваженого органу товариства припинити повноваження члена виконавчого органу міститься не в приписах КЗпП України, а у статті 99 ЦК України, тобто не є предметом регулювання трудового права, спори між виконавчими органами товариства та самими товариствами,  є корпоративними,  а тому  справа належить до юрисдикції господарських судів й  не може розглядатися в порядку цивільного судочинства.
З таким висновком суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження
у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
У статті 124 Конституції України закріплено, що юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.
Згідно зі  статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується
за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України від 02 червня
2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Важливість визначення юрисдикції підтверджується закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя.
Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. 
Вказані правові висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 569/2749/15-ц (провадження    № 14-123цс18), постановах Верховного Суду: від 18 листопада 2020 року   у справі № 369/172/19-ц (провадження № 61-5630св20), від 09 лютого 2021 року у справі № 320/5188/19-ц (провадження № 61-4500св20).
Частиною першою статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають   у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 205/4196/18 (провадження № 14-670цс19), від 13 жовтня 2020 року у справі № 683/351/16-ц (провадження № 14-113цс20), від 23 лютого 2021 року у справі № 753/17776/19 (провадження № 14-163цс20) викладено правовий висновок про те, що до юрисдикції господарського суду віднесено спори, в яких позивач, повноваження якого як керівника юридичної особи (її виконавчого органу) припинені за частиною третьою статті 99 ЦК України, пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України, оскаржує законність дій органу управління юридичної особи (загальних зборів, наглядової ради) з такого припинення повноважень (звільнення).
При цьому, у постанові від 15 вересня 2020 року у справі №205/4196/18 (провадження №14-670цс19) Велика Палата Верховного Суду зробила узагальнюючий висновок щодо розмежування юрисдикційності подібних спорів, за змістом пункту 54 наведеної постанови за правилами цивільного судочинства треба розглядати спори, в яких позивач оскаржує законність розірвання з ним трудового договору (контракту) з підстав, передбачених КЗпП України, крім такого розірвання за пунктом 5 частини першої статті 41 КЗпП України.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду за захистом своїх цивільних прав у порядку цивільного судочинства з позовом до ТОВ «Заваллівський графіт» про зміну формулювання причини звільнення та просить суд: визнати формулювання причини його звільнення за порушення трудових обов`язків керівника філії в порядку п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України не вірним та зобов`язати ТОВ «Заваллівський графіт» змінити в трудовій книжці формулювання причини його звільнення з роботи з п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України на ч.1 ст.38 КЗпП України на підставі заяви про звільнення від 21.09.2022р., шляхом внесення відповідного запису до трудової книжки.
Отже, предметом даного спору є саме порушення трудових прав позивача ОСОБА_1 , якого звільнено із займаної посади директора Заваллівської філії ТОВ «Заваллівський графіт» на підставі п.1 ч.1 ст.41 КЗпП України, а тому висновок суду щодо віднесення цього спору до юрисдикції господарського суду є помилковим.
Таким чином, апеляційний суд приходить висновку, що ухвала суду першої інстанції суперечить нормам процесуального закону, а тому, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.  
Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, п. 6 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 379, ст. ст. 381-384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача  ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 25 жовтня 2022 року  – скасувати.
Матеріали цивільної справи за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Заваллівський графіт» про зміну формулювання причини звільнення повернути до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 лютого 2023 року.

Головуючий:

Судді: