ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 953/4825/20  Номер провадження 22-ц/814/1801/23	Головуючий у 1-й інстанції Колесник С.А.  Доповідач ап. інст. Триголов В. М.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 березня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача        Триголова В.М.,
суддів:        Дорош А.І., Лобова О.А., 
секретар: Боштенко В.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 13 травня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору та відшкодування майнової та моральної шкоди , завданої внаслідок порушення прав споживача
В С Т А Н О В И В:
Позивач ОСОБА_3 в особі представника адвоката Хрустовської О.П. звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якого просить: розірвати договір купівлі-продажу та відшкодувати вартість холодильної вітрини у розмірі 10 950,00 гривень за рахунок відповідача на користь позивача; зобов`язати відповідача прийняти холодильну вітрину неналежної якості за його рахунок; відшкодувати майнову шкоду у розмірі 84 501 гривень; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень; судові витрати у розмірі 10 045 гривень залишити за відповідачем.
В обґрунтуваннязаявлених позовних вимог представник позивача посилається на те, що 03.02.2020 він я придбав (замовив) у ФОП ОСОБА_1 холодильну вітрину Кондитерская холодильная витрина ДНІПРОторг с охлаждаемыми полками ВХНку 100 (далі - холодильна вітрина). Вартість товару становить 10950,00 гривень. Також продавець надав гарантійний талон на строк 6 місяців від дати продажу, а саме від 03.02.2020. 04.02.2020 позивач отримав товар на Новій пошті. Вже 05.02.2020 він підключив холодильну вітрину та розмістив в ній харчові продукти, для перевірки її роботи. Проте вранці 06.02.2020 позивач виявив, що всі харчові продукти були зіпсовані, а температура в холодильній вітрині була на рівні +20 градусів за Цельсієм. Цього ж дня він зв`язався з ФОП ОСОБА_1 і пояснив ситуацію, а саме, що стався гарантійний випадок і вимагав повернення сплаченої за холодильну вітрину грошової суми, на що ОСОБА_3 відмовили. 10.02.2020 позивачу довелося викликати спеціаліста для огляду холодильної вітрини. Викликаний спеціаліст відмітив тип поломки як гарантійний. У той же день позивач звернувся за правовою допомогою до адвоката та запропонував також зв`язатися по телефону з ФОП ОСОБА_1 для роз`яснення ситуації та вирішення проблеми мирним шляхом, а саме гарантійним обслуговуванням. Однак ОСОБА_1 відмовив у наданні гарантії. 17.02.2020 ОСОБА_3 звернувся до ФОП ОСОБА_1 з письмовою претензією щодо розірвання договору та відшкодування завданих збитків, проте відповіді так і не отримав. Так, при покупці холодильної вітрини позивачеві було надано гарантійний талон на строк 6 місяців від дати продажу, а саме від 03.02.2020, гарантійний строк не вичерпано. Тому вимога щодо розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми є правомірною з огляду дотримання гарантійного строку та наявності істотного недоліку холодильної вітрини. З огляду на порушення права позивача на належну якість продукції та обслуговування і відповідно до ст. 4 Закону України № 1023-XII позивач також має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Тому позивач просить відшкодувати йому суму у розмірі 84 501 грн., виходячи з наступного: - витрати на заміну харчових продуктів - 500 грн., - оплата доставки холодильної вітрини у розмірі 1001 грн.; - штраф за порушення зобов`язання за Попереднім договором від 31.01.2020 у розмірі 10 000 грн., що виник через неналежну якість холодильної вітрини проданої ФОП ОСОБА_1 і як наслідок необхідність відповідати за порушення Попереднього договору, а саме за неукладення основного договору оренди щодо холодильної вітрини; - упущена вигода у розмірі 73 000 грн. гривень через те, що позивачем було укладено попередній договір оренди холодильної вітрини, але у нього не стало можливості для укладення основного договору з незалежних від нього обставин - саме через несправність холодильної вітрини.
Як споживач і відповідно до ст. 4 Закону України № 1023-XII позивач також має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до законодавства моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Також моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. ОСОБА_3 вважає, що внаслідок бездіяльності відповідача, порушенням ним прав позивача, передбачених Закону України № 1023-XII останньому було завдано моральної шкоди, через неможливість належним чином користуватися придбаним і фактично оплаченим майном, як наслідок неможливість укладання договору, що завдало шкоди його діловій репутації, необхідністю витрачати свої кошти і час на звернення за правовою допомогою і в подальшому необхідністю відстоювати свої права в суді. Тому моральну шкоду він оцінює у 5000 гривень.
Також позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, які складають 10 045 грн.. 10.02.2020 позивач уклав Угоду про надання правової допомоги адвоката, бо не володіє спеціальними знаннями у сфері права. Тому для надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва моїх інтересів в судах ОСОБА_3 звернувся до адвоката.
На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав.
Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 15.10.2020 у справі №953/4825/20 позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.
Розірвано договір купівлі-продажу холодильної вітрини Кондитерская холодильная витрина ДНІПРОторг с охлаждаемыми полками ВХНку 100 між Підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 03.02.2020. Стягнуто з ОСОБА_1 у якості відшкодування вартості холодильної вітрини у розмірі 10 950,00 грн.. Зобов`язано ОСОБА_1 прийняти холодильну вітрину неналежної якості за його рахунок. Стягнуто з ОСОБА_1 у якості відшкодування майнової шкоди у розмірі 84 501 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку з наданням правової допомоги в розмірі 10 045 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1004,51 грн. на користь держави.
Відповідач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Вороніна В.В. звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення.
Ухвалою суду від 09.02.2021 поновлено відповідачеві ОСОБА_1 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2020 року.
Заяву представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у справі №953/4825/20 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору та відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача задоволено.
Заочне рішення Київського районного суду м. Харкова від 15 жовтня 2020 року у цивільній справі №953/4825/20 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору та відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача скасовано.
Цивільну справу за позовом №953/4825/20 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору та відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення прав споживача призначено до розглядув поряду спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
02.03.2021 засобами поштового зв`язку до суду надійшов відзив на позов за підписом представника відповідача адвоката Вороніна В.В. (а.с.152-158).
Так, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 у повному обсязі та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені останнім судові витрати, що складаються з 454,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 19295,10 грн.
При цьому посилається на те, що до виниклих правовідносин положення Закону України «Про захист прав споживачів» не застосовуються, оскільки згідно з п. 22 ст. 1 Закону N 1023-XII споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 13 травня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.
Розірвано договір купівлі - продажу холодильної вітрини Кондитерская холодильная витрина ДНІПРОторг с охлаждаемыми полками ВХНку 100 між Підприємцем ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 03.02.2020.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у якості відшкодування вартості холодильної вітрини у розмірі 10 950 (десять тисяч дев`ятсот п`ятдесят) гривень.
Зобов`язано ОСОБА_1 прийняти холодильну вітрину неналежної якості за його рахунок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 у якості відшкодування майнової шкоди у розмірі 1001 (одну тисячу одну) гривню.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати, понесені у зв`язку з наданням правової допомоги в розмірі 1494 (одна тисяча чотириста дев`яносто чотири) гривні 70 копійок.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 965 гривень 91 копійку.
У задоволенні решти заявлених позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку з наданням правової допомоги в розмірі 7873 (сім тисяч вісімсот сімдесят три) гривні 60 копійок.
Рішення в апеляційному порядку оскаржив представник відповідача ОСОБА_1 – адвокат Воронін Владислав Валерійович.
Скарга мотивована тим, що висновки викладені в рішенні суду є такими , що не відповідають обставинам справи , рішення є незаконним необґрунтованим , та винесеним з неправильним застосуванням нгарм матеріального права . 
Апелянт вказує, що позивач жодним належним доказом не довів обгрунтованості своїх позовних вимог, але суд у порушення чинного процесуального законодавства задовольнив вимоги позивача.
Скаржник просить скасувати рішення Київського районного суду м.Харкова від 13 травня 2021 року , та ухвалити нове , яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі
У серпні 2021 року до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому ОСОБА_3 просить скаргу залишити без задоволення а рішення суду першої інстанції без змін.
Відповідно до частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до слідуючого висновку.
03.02.2020 ОСОБА_3 придбав у ФОП ОСОБА_1 холодильну вітрину Кондитерская холодильная витрина ДНІПРОторг с охлаждаемыми полками ВХНку 100, вартість товару становить 10950,00 грн., що підтверджується товарним чеком №15 від 03.02.2020 (а.с.9).
Відповідно до експресс-накладної №20450202497185 від 03.02.2020 відправник ОСОБА_1 відправив одержувачу ОСОБА_3 вітрину, вартістю 10950 грн. (а.с.210).
Також ФОП ОСОБА_1 було надано гарантійний талон на строк 6 місяців від дати продажу, а саме від 03.02.2020 (а.с.10).
Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , видано Дефектний акт №1 (обстеження технічного стану обладнання) від 10.02.2020, при обстеженні Холодильної вітрини ВХНку 100, було встановлено наступне: при обстеженні холодильної вітрини виявлено невідповідність температури всередині вітрини і температури робочої, яка вказана в описі, а саме всередині вітрини температура +20 градусів, а в опису зазначено від 0… до +5. Ремонт не проводився, так як вітрина на гарантії (а.с.11).
17.02.2020 ОСОБА_3 звернувся до ФОП ОСОБА_1 з письмовою претензією щодо розірвання договору та відшкодування завданих збитків (а.с.12-14).
31.01.2020 ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_3 уклали Попередній договір оренди обладнання №1, відповідно до п.1.1. якого: «згідно даного Договору Сторони до 07.02.2020 зобовязуються укласти договір оренди холодильної вітрини для зберігання продуктів харчування (а.с.16а-16).
Сторони зобов`язуються укласти договір оренди холодильної вітрини згідно умов даного Договору. ОСОБА_3 зобов`язується до моменту укладання Сторонами Договору оренди обладнання придбати холодильну вітрину належної якості для забезпечення належного зберігання продуктів харчування, з відповідним температурним режимом до +5 градусів за Цельсієм.
Дослідивши наведені докази у їх сукупності та перевіривши рішення суду першої інстанції на відповідність вимогам чинного законодавства, колегія вважає , що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з слідуючих підстав.
Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та (виробниками) продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 р. № 1023-ХІІ.
Районним судом вірно встановлено , що у вказаних відносинах ОСОБА_3 виступав, як фізична особа, доказів протилежного в ході судового розгляду відповідачем не надано.
Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996р. Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів вирішуючи справи про захист прав споживачів у зв`язку з придбанням товарів неналежної якості, суди повинні мати на увазі, що:
1) такі вимоги можуть заявляти споживачі, котрі мають на товари квитанції, товарні чи касові чеки або інші письмові документи, а щодо товарів, на які встановлено гарантійні строки, - технічні паспорти чи документи, що їх замінюють. Навіть втрата зазначених документів, неодержання їх при придбанні товару чи неможливість їх відновлення не позбавляє споживача права доводити факт купівлі-продажу з допомогою свідків;
2) товаром неналежної якості слід вважати такий, що не відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору або вимогам, які до нього пред`являються, наданій щодо нього виготівником чи продавцем інформації, а також проданий після закінчення строку його придатності чи фальсифікований. При поверненні речі неналежної якості її амортизація в період гарантійного строку до уваги не береться.
Відповідно до ст. 673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. А у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується. 
Частиною 2 ст. 678 ЦК України передбачено, що у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.
Дане положення підтверджується і ст. 8 Закону України № 1023-XII, що передбачає у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; або 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.
Із матеріалів справи вбачається , що при покупці холодильної вітрини, покупцю було надано гарантійний талон на строк 6 місяційв від дати продажу, а саме від 03 лютого 2020 року , тобто при зверненні із претензією та в подальшому з позовом ОСОБА_3 дотримано вимог законодавства.
Згідно з п. 5 ст. 1 Закону України № 1023-XII гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг.
Так, відповідно до ч. 3 ст. 680 ЦК України якщо на товар встановлено гарантійний строк, покупець має право пред`явити вимогу у зв`язку з недоліками товару, які були виявлені протягом цього строку.
Зі змісту ст. 7 Закону України № 1023-XII вбачається , що гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або будь-якому іншому документі, що додається до продукції.
Відтак , судом першої інстанції було здійсненно вірний висновок про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми , з огляду дотримання гарантійного строку та наявності істотного недоліку холодильної вітрини, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 1 Закону України № 1023-XII істотний недолік недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: 1) він взагалі не може бути усунутий; 2) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; 3) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України № 1023-XII продавець зобов`язаний прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. При цьому доставка великогабаритних товарів і товарів вагою понад п`ять кілограмів продавцю здійснюються за рахунок продавця. Також варто врахувати, що при розірванні договору розрахунки із споживачем у разі підвищення ціни на товар провадяться виходячи з його вартості на час пред`явлення відповідної вимоги, а в разі зниження ціни - виходячи з вартості товару на час купівлі.
Апелянт у скарзі посилався на те, що ОСОБА_3 не доведено доказами та в матеріалах сприви відсутні підтвердження , що свідчили б про неналежну якість товару та наявність істотного недоліку.
Проте суд зауважує, що вказане спростовується наявним в матеріалах справи Дефектним актом №1 від 10 лютого 2020 року, який відповідає вимогам ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».
Так як єдиної форми дефектного акту нормативно-правові документи не передбачають , відтак при складанні дефектного акту слід враховувати вимоги щодо реквізитів первинного документа. 
Відповідно до ч.2.ст.9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити:
назву документа (форми);
дату складання;
назву підприємства, від імені якого складено документ;
зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;
посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;
особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).
Так , при дослідженні Дефектного акту №1 від 10.02.2020 року , судов встановлено відповідність вказаного акту зазначеним вище вимогам закону.
Не погоджуючись з вказаним актом, відповідач не скористався під час розгляду даної справи судом першої інстанції правом звернення до суду з клопотанням про призначення судово-товарознавчої експертизи на предмет встановлення наявності істотних недоліків придбаного позивачем товару. А тому місцевий суд правильно прийняв як доказ дефектний акт №1 від 10.02.2020 року.
З огляду на порушення права ОСОБА_3 на належну якість продукції та обслуговування і відповідно до ст. 4 Закону України №1023-XII він має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Районним судом правильно зауважено, що обов`язок щодо відшкодування завданої майнової та моральної шкоди випливає не лише з деліктів, але і з договірних зобов`язань.
Так, у відповідності до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Тож, місцевий суд обґрунтовано задовольнив вимогу позивача , щодо стягнення з відповідача майнової шкоди в сумі 1001 грн., що є оплатою доставки холодильної вітрини. Адже в силу вимог ч. 5 ст. 8 Закону України № 1023-XII вказані витрати покриваються продавцем.
Щодо моральної шкоди , районним судов встановлено , що ОСОБА_3 , як споживач відповідно до ст. 4 Закону України № 1023-XII має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
При цьому, як вказано у ст. 22 Закону України № 1023-XII, при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Так, згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до законодавства моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відтак , судом встановлено, що  позивачу було завдано моральної шкоди, через неможливість належним чином користуватися придбаним і фактично оплаченим майном, як наслідок неможливість укладання договору, що завдало шкоди його діловій репутації, необхідністю витрачати свої кошти і час на звернення за правовою допомогою і в подальшому необхідністю відстоювати свої права в суді.
З огляду на що колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції , щодо наявності підстав для задоволення вимоги ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди , та вважає , що вказана вимога підлягає задоволенню, у визначеній судом попередньої інстанції сумі - 3000 гривень.
Щодо посилання апелянта на те, що в рішенні , суд вказує що «Позивач , обґрунтовуючи заявлені вимоги в частині , посилається на те, що в наслідок надання відповідачем товару неналежної якості , він не зміг виконати умови попереднього договору , що і призвело до стягнення з нього штрафу , але довести неналежну якість товару позивач так і не зміг.»
Колегія суддів звертає увагу, що наведене висловлено при спростуванні вимог ОСОБА_3 , щодо стягнення з відповідача штрафу накладеного на Шемякіна у зв`язку із невиконанням позивачем попереднього договору .
Так, суд вірно встановив, що в ході розгляду справи позивачем не доведено , що саме через неналежну якість товару він не виконав умови договору , з чим погоджується і колегія суддів.
Скаржник також не згодний з розподілом витрат на правничу допомогу , про що зазначає у своїй апеляційній скарзі.В обґрунтування наведеного зазначає лише те, що такий висновок є необґрунтованим та просить задовольнити їх у повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до законодавства до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частинами 2, 3, 8 статті 141ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Апеляційний суд , дослідивши докази що підтверджують надання та витрати на правничу допомогу, на підставі п. 1 ч.2 ст.137 ЦПК України вважає вірним висновок районного суду про доведеність витрат відповідача на правничу (правову) допомогу у розмірі 9250 грн..Судом першої інстанції правильно встановленено , що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 підлягають стягненню судові витрати, пов`язані з наданням правової (правничої) допомоги в розмірі 7873,60 грн. пропорційно розміру позовних вимог в яких позивачу було відмовлено. (9250/100*85,12).
Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5ст. 263 ЦПК Українисудове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення вказаним вимогам відповідає.
Враховуючи вищевикладене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду колегія суддів не вбачає. Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, судові витрати апелянта, пов`язані з розглядом справи в судах, компенсації не підлягають.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  – залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду міста Харкова від 13 травня 2021 року – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.
Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді:                                         А.І. Дорош                             
О.А. Лобов