П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/13746/22	

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                   суддів  – Турецької І.О.,
                                – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року, прийняте у складі суду судді Вовченко О.А. в місті Одеса, по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1 від 13.04.2022 року про відмову у встановленні надбавки до пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 01.06.2000 №1767 «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» та згідно з наказом Міністерства соціальної політики України від 27.12.2017 №2054 «Про затвердження Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» ОСОБА_1 , як особі - члену льотно-випробувальних екіпажів літаків;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області встановити ОСОБА_1 надбавку до пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 01.06.2000 №1767 «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» та згідно з наказом Міністерства соціальної політики України від 27.12.2017 №2054 «Про затвердження Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» як особі - члену льотно-випробувальних екіпажів літаків.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1 від 13.04.2022 про відмову у встановленні пенсії за особливі заслуги ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області встановити з 11.08.2021 ОСОБА_1 як члену льотно-випробувальних екіпажів літаків пенсію за особливі заслуги відповідно до Закону України від 01.06.2000 №1767 «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» та згідно з наказом Міністерства соціальної політики України від 27.12.2017 №2054 «Про затвердження Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною».
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області звернулось до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій посилається на те, що оскаржуване рішення суду винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити у справі нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що згідно висновків Верховного Суду у межах справи №240/12017/19, з дня отримання пенсійної виплати особою, якій призначена пенсія вона вважається такою, що повинна була дізнатись про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів, а отже на думку апелянта позивачем було пропущено строк звернення до суду. Крім того, на думку апелянта, позовна заява не підлягає задоволенню, оскільки прийняття судом рішення про призначення (перерахунок) пенсії є втручанням в дискреційні повноваження відповідача, оскільки відноситься виключно до компетенції Пенсійного фонду.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 23.09.2021 позивачу призначено пенсію за вислугу років з 11.08.2021 згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ.
ОСОБА_1 18.02.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив встановити йому надбавку до пенсії за вислугу років відповідно до п.4 ст.1 Закону України від 01.06.2000 №1767 «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» як члену льотно-випробувального екіпажа в якості парашутиста-випробувача.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області за результатами розгляду вказаної вище заяви позивача прийнято рішення №1 від 13.04.2022, в якому зазначено: «Відмовити у встановленні ОСОБА_1 надбавки до пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 01.06.2000 №1767 «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» та згідно з наказом Міністерства соціальної політики України від 27.12.2017 №2054 «Про затвердження Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» як особі, що здійснювала стрибки з парашутом при випробуванні літака Ан-70, у складі льотного екіпажу, в якості парашутиста-випробувача на базі військової частини НОМЕР_1 .
Згідно з довідками від 19.01.2012 №17, від 18.12.2008 №56/2/2112 та від 12.11.2021 №521, а також згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.12.2008 №269 та витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22.12.2008 №283 ОСОБА_1 приймав безпосередню участь в льотних випробуваннях (дослідженнях) опитної та серійної авіаційної, парашутно-десантної техніки згідно плану підготовки частини на 2008 навчальний рік та науково-дослідницьких роботах, для здійснення стрибків з парашутом при випробуванні літака Ан-70, у складі льотного екіпажу, в якості парашутиста-випробувача на базі військової частини НОМЕР_1 .
…Згідно з наданими документами, ОСОБА_1 не підтверджено факт того, що він був членом льотно-випробувального екіпажу літака».
Не погодившись із правомірністю вказаного рішення, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Вирішуючи спірне питання, суд першої інстанції виходив з того, що позивач фактично був членом льотно-випробувального екіпажу літака в якості парашутиста-випробувача, а тому має право на пенсію за особливі заслуги перед Україною згідно Закону № 1767-ІІІ. позивач фактично був членом льотно-випробувального екіпажу літака в якості парашутиста-випробувача, а тому має право на пенсію за особливі заслуги перед Україною згідно Закону № 1767-ІІІ.
Вирішуючи дану справу в апеляційній інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2  ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Статтею 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (див. рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).
Необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян, як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей (див. рішення Конституційного Суду України від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002).
Порядок становлення громадянам, які мають значні заслуги у сфері державної, громадської або господарської діяльності, досягнення у галузі науки, культури, освіти, охорони здоров`я, фізичної культури і спорту тощо, пенсій за особливі заслуги перед Україною визначено Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» від 01.06.2000 № 1767-ІІІ (далі - Закон № 1767-ІІІ).
Згідно з п. 4 ст. 1 Закону № 1767-ІІІ пенсії за особливі заслуги перед Україною (далі - пенсії за особливі заслуги) встановлюються громадянам України: космонавтам, які здійснили політ у космос, членам льотно-випробувальних екіпажів літаків.
Статтею 5 Закону № 1767-ІІІ визначено, що пенсія за особливі заслуги встановлюється як надбавка до розміру пенсії, на яку має право особа згідно із законом, у таких розмірах прожиткового мінімуму, визначеного для   осіб, які втратили працездатність: від 35 до 40 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 1 і 8 статті 1 цього Закону; від 25 до 35 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 2-5 статті 1 цього Закону; від 20 до 25 відсотків - особам, зазначеним у пунктах 6 і 7 статті 1 цього Закону.
Розмір надбавки визначається згідно із схемою визначення розмірів надбавок залежно від заслуг перед Україною, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення. У разі якщо особа одночасно має право на надбавку з кількох підстав, передбачених статтею 1 цього Закону, встановлюється надбавка, що є більшою у максимальному розмірі.
Пенсія за особливі заслуги встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії або з дня набуття права на неї, якщо звернення за її встановленням відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами. Якщо заява про встановлення пенсії за особливі заслуги надсилається поштою і до неї додаються всі необхідні документи, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви додані не всі необхідні документи, територіальний орган Пенсійного фонду України повідомляє заявникові, які документи мають бути подані додатково. Якщо такі документи будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому або відправлення заяви про встановлення такої пенсії.
У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок пенсії за особливі заслуги з дати, з якої встановлено новий розмір прожиткового мінімуму.
Відповідно до ст. 2 Закону № 1767-ІІІ пенсії за особливі заслуги встановлюються територіальним органом Пенсійного фонду України.
Рішення територіального органу Пенсійного фонду України може бути оскаржене також у судовому порядку (ч.3 ст.16 Закону № 1767-ІІІ).
Наказом Міністерства соціальної політики України 27.12.2017 № 2054 затверджено Схему визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України "Про пенсії за особливі заслуги перед Україною", відповідно до якої члени льотно-випробувальних екіпажів літаків – мають право на надбавку у розмірі 31%.
Судом встановлено, що підставою для відмови позивачу у перерахунку його пенсії за особливі заслуги перед Україною є те, що на думку відповідача позивач не підтвердив те, що він був членом льотно-випробувального екіпажу літака.
Водночас, позивачем до своєї заяви надано такі документи:
- довідку військової частини НОМЕР_3 від 19.01.2012 №17 про те, що вона видана позивачу для підтвердження безпосередньої участі в льотних випробуваннях (дослідженнях) опитної та серійної авіаційної, парашутно-десантної техніки згідно плану підготовки частини на 2008 навчальний рік та науково-дослідницьких робіт, для здійснення стрибків з парашутом при випробуванні літака Ан-70, у складі льотного екіпажу, в якості парашутиста-випробувача на базі військової частини НОМЕР_1 з період - з 01.12.2008 року по 27.12.2008 року;
- довідку військової частини НОМЕР_1 від 18.12.2008 №56/2/2112 про те, що позивач станом на 18.12.2008 року виконав 95 (дев`яносто п`ять) стрибків з парашутом, з них 19 (дев`ятнадцять) у поточному році. При військовій частині НОМЕР_1 він здійснив 9 (дев`ять) стрибків з парашутом, з них: 05.12.2008 року 2 (два) стрибка, 09.12.2008 року 2 (два) стрибка, 10.12.2008 року 2 (два) стрибка, 16.12.2008 року 2 (два) стрибка та 17.12.2008 року 1 (один) стрибок з парашутом з літака Ан-70, наказ командира військової частини від 03.12.2008 року №732;
- довідку військової частини НОМЕР_2 від 22.11.2021 №521 про те, що позивач станом на 08.07.2009 має всього 98 (дев`яносто вісім) стрибків з парашутом. Виконання стрибків з парашутом по роках згідно «Журналу обліку стрибків з парашутом офіцерів військової частини НОМЕР_2 » за номенклатурою на 2011 рік №255: станом на 01.01.2008 згідно довідки № 232 від 25.10.2007 р. з Одеського Інституту Сухопутних Військ має 76 (сімдесят шість) стрибків; 2008 рік - при в/ч НОМЕР_2 - 9 (дев`ять) стрибків, всього 85 (вісімдесят п`ять) стрибків; 2008 рік - при в/ч НОМЕР_1 , відповідно до довідки №56/2/2112 - 9 (дев`ять) стрибків, всього 94 (дев`яносто чотири) стрибка; 2009 рік - 4 (чотири) стрибка, всього 98 (дев`яносто вісім) стрибків;
- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 01.12.2008 №269 про відправлення у відрядження у Льотно-випробувальний центр АР Крим для випробування літаку Ан-70 з 30 листопада 2008 року зокрема майора ОСОБА_1 ;
- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 22.12.2008 №283 про повернення з відрядження із Льотно-випробувального центру м. Феодосія АР Крим 21 грудня 2008 року зокрема майора ОСОБА_1 .
Суд зазначає, що відповідно до ч. 1, 2 та 4 ст.57 Повітряного кодексу України, екіпаж повітряного судна складається з осіб льотного складу, до якого належать особи льотного екіпажу та екіпажу пасажирського і вантажного салону, які під час польоту постійно виконують такі функції: 1) виконання процедур, передбачених керівництвом з льотної експлуатації повітряного судна; 2) обслуговування устаткування, механізмів та приладів, необхідних для польоту повітряного судна, а також обладнання, встановленого на повітряному судні та необхідного для виконання польотного завдання; 3) забезпечення процедур безпеки пасажирів на борту повітряного судна та їх обслуговування. Склад екіпажу визначається залежно від типу повітряного судна, характеристик і тривалості польоту, характеру операцій, для яких це повітряне судно призначене. Склад випробувального екіпажу визначається відповідно до авіаційних правил України щодо проведення випробувальних польотів. Поіменний список членів екіпажу визначається експлуатантом перед кожним польотом. Усі члени екіпажу належать до льотного складу.
Згідно з п.2 та 3 розділу 1 глави ІІ Правил виконання польотів державної авіації України, затверджених Наказом Міністерства оборони України від 05.01.2015 № 2, до льотного екіпажу ПС належать особи льотного складу, які виконують обов`язки з пілотування, навігації, бойового застосування та експлуатації ПС під час польоту у кабіні ПС, а саме: льотчики, льотчики-штурмани, льотчики-оператори, штурмани, курсанти і слухачі ВНЗ, бортові інженери, бортові техніки, бортові механіки, бортові радисти, бортові стрільці. До екіпажу салону (пасажирського, вантажного) належать особи льотного складу, які виконують обов`язки у салоні ПС з обслуговування устаткування, механізмів та приладів, необхідних для польоту ПС, а також обладнання, встановленого на ПС та необхідного для виконання польотного завдання, забезпечення процедур безпеки пасажирів на борту ПС та їх обслуговування, а саме: бортові механіки, бортові провідники, бортові радисти, бортові оператори (спостерігачі, перекладачі тощо), фахівці штатних пошуково-рятувальних і парашутно-десантних служб (груп) та штатних рятувальних парашутно-десантних (пошуково-рятувальних) груп, які мають відповідну підготовку та допущені до виконання пошуково-рятувальних робіт (далі - авіаційні рятувальники), а також інші особи авіаційного персоналу, які необхідні для експлуатації ПС, його систем та обладнання у польоті.
Згідно з п.1.7 та 3.1.2 Положення про льотно-випробувальну роботу в державній авіації України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 06 грудня 2012 року № 832/ДСК (у редакції Наказу Міністерства оборони України 16 вересня 2020 року № 331), льотно-випробувальний склад - особи льотного складу, які займають льотні посади випробувачів у ДНДІ ВС ОВТ, мають спеціальну підготовку і відповідний допуск до випробувань та безпосередньо виконують випробувальні (дослідницькі) та навчальні польоти і льотні експерименти у складі льотно-випробувального екіпажу ПС на штатних робочих місцях ПС і парашутної техніки (до категорій льотно-випробувального складу (далі - ЛВС) належать: льотчики-випробувачі, штурманивипробувачі, бортові інженери - випробувачі (бортові техніки - випробувачі), бортові радисти-випробувачі, бортові оператори - випробувачі (бортові механіки - випробувачі), парашутистивипробувачі та провідні інженери з льотних випробувань або експериментальних робіт. Назви посад ЛВС ДНДІ ВС ОВТ визначаються відповідно до вимог Переліку посад льотного складу, який має право виконувати польоти у складі екіпажів повітряних суден, авіації Збройних Сил України, військова служба на яких зараховується до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністра оборони України від 12 січня 2004 року № 9, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23 січня 2004 року за № 103/8702. Типовий перелік посад ЛВС наведений в додатку 4 до цього Положення.
До складу виконавців льотно-випробувальної роботи входять льотно-випробувальний і наземний випробувальний склад. Безпосереднє виконання випробувальних польотів і льотних експериментів покладається на льотно-випробувальний екіпаж ПС, який складається з осіб ЛВС, до якого належать особи льотного екіпажу та особи екіпажу салону (пасажирського або вантажного або вантажно-пасажирського), які під час польоту постійно виконують такі функції: виконання процедур, передбачених КЛЕ ПС; виконання процедур, передбачених польотним завданням та (або) завданням на льотний експеримент; обслуговування устаткування, засобів бортових вимірювань, механізмів та приладів, необхідних для польоту ПС та встановлених на ПС для досягнення мети експерименту, обладнання, парашутної техніки, встановлених на ПС та необхідних для виконання польотного завдання; забезпечення процедур безпеки пасажирів на борту ПС та їх обслуговування.
До екіпажу салону (пасажирського або вантажного або вантажно-пасажирського) належать особи льотно-випробувального складу, які виконують функціональні обов`язки у салоні ПС з обслуговування устаткування, механізмів та приладів, необхідних для польоту ПС, а також обладнання, встановленого на ПС та (або) обслуговування парашутної техніки та необхідних для виконання польотного завдання (завдання на льотний експеримент), забезпечення процедур безпеки особового складу, який знаходиться на борту ПС та їх обслуговування, а саме: особи ЛВС, перелік яких наведений для льотного екіпажу, в разі виконання польотів збільшеним складом екіпажу, парашутисти-випробувачі, провідні інженери з льотних випробувань або експериментальних робіт (експериментатори), бортові механіки, бортові радисти, повітряні стрільці, бортові оператори (спостерігачі, експериментатори, техніки (інженери) з обслуговування вантажів, парашутної техніки тощо), фахівці штатних пошуково-рятувальних і парашутно-десантних служб (груп) та штатних і позаштатних рятувальних парашутно-десантних (пошуково-рятувальних) груп, які мають відповідну підготовку та допущені до виконання пошуково-рятувальних робіт (далі - авіаційні рятувальники), а також інші особи авіаційного персоналу, які необхідні для експлуатації ПС під час проведення (забезпечення) випробувальних польотів (льотних експериментів), його систем та обладнання у польоті (за наявності у них відповідного допуску).
Отже, з викладеного вбачається, що парашутисти-випробувачі відносяться до екіпажу салону, який є складовою льотно-випробувального екіпажу повітряного судна.
Відтак, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки з наданих позивачем до відповідача документів вбачається, що ОСОБА_1 під час проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_2 з 30.11.2008 по 22.12.2008 був відряджений у Льотно-випробувальний центр м. Феодосія АР Крим, де він будучи у складі льотного екіпажу в якості парашутиста-випробувача брав участь в льотних випробуваннях (дослідженнях) опитної та серійної авіаційної, парашутно-десантної техніки згідно плану підготовки частини на 2008 навчальний рік та науково-дослідницьких роботах та здійснював стрибки з парашутом при випробуванні літака Ан-70, незважаючи на відсутність у таких документах конкретного формулювання «член льотно-випробувального екіпажу літака», позивач фактично був членом льотно-випробувального екіпажу літака в якості парашутиста-випробувача, а тому має право на пенсію за особливі заслуги перед Україною згідно Закону № 1767-ІІІ, що свідчить про протиправність оскаржуваного рішення.
Щодо доводів апелянта про дискреційність його повноважень під час призначення пенсії, колегія суддів зазначає наступне.
Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23 червня 2010 року № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.
Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами: 1) за допомогою оціночних понять, наприклад: "за наявності поважних причин орган вправі надати …", "у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…", "рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…" тощо; 2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав; 3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів; 4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.
Стосовно дискреційних повноважень, суд, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".
У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.
У спірних у цій справі правовідносинах, в разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний до вчинення конкретних дій, а саме  розглянути заяву позивача у встановленому законом порядку, а за умови відповідності заяви та доданих до неї документів вимогам законодавства - встановити надбавку до пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». Підставою для відмови у встановленні вказаної надбавки можуть бути лише визначені законом обставини. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти на власний розсуд.
Визначальним є те, що у кожному конкретному випадку звернення особи до державного органу, з урахуванням фактичних обставин, згідно із законом існує лише один правомірний варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, оскільки позивач має право на пенсію за особливі заслуги перед Україною згідно Закону № 1767-ІІІ, та виконав усі необхідні для відшкодування такої шкоди дії, єдиним правомірним варіантом дій відповідача є призначити вказану надбавку.
Враховуючи встановлені під час апеляційного розгляду обставини неправомірності оскаржуваного рішення відповідача, а також враховуючи приписи статті 5 Закону №1767-ІІ, колегія суддів вважає, що саме зобов`язання відповідача встановити з 11.08.2021 ОСОБА_1 як члену льотно-випробувальних екіпажів літаків пенсію за особливі заслуги відповідно до Закону України від 01.06.2000 №1767 «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» та згідно з наказом Міністерства соціальної політики України від 27.12.2017 №2054 «Про затвердження Схеми визначення розмірів надбавок до пенсії, на яку має право особа згідно із законом, залежно від заслуг перед Україною відповідно до Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». є ефективним способом захисту порушених прав позивача.
Посилання апелянта відносно пропуску строку звернення до суду, колегія суддів до уваги не приймає з огляду на наступне.
За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).
Колегія суддів наголошує, що у межах даної справи позивач оскаржує рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1 від 13.04.2022 року про відмову у встановленні надбавки до пенсії за вислугу років відповідно до Закону України від 01.06.2000 №1767 «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною». 
Колегія суддів вважає, що посилання апелянта на пропуск позивачем строку звернення до суду з огляду на призначення йому пенсії за вислугу років у 2021 році ґрунтується на невірному тлумаченні норм матеріального та процесуального права. Так, з системного тлумачення положень Закону України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» вбачається, що вказана пенсії виплачується в якості надбавки до вже встановленої пенсії, виключно за заявою особи та встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії або з дня набуття права на неї, якщо звернення за її встановленням відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Таким чином, призначення позивачу пенсії за вислугу років у 2021 році жодним чином не свідчить про його обізнаність про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Фактично, права та інтереси позивача було порушено рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №1 від 13.04.2022 року про відмову у встановленні надбавки до пенсії за вислугу років, тому позивачем не було пропущено строк звернення до суду.
Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року – залишити без задоволення. 
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                              М. П. Коваль

Суддя:                                                                                     І. О. Турецька

       Суддя:                                                                                     Л. Є. Зуєва