Головуючий у І інстанції Шролик І.С.
Провадження №22-ц/824/2157/2023                                                Доповідач у ІІ інстанції Матвієнко Ю.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ
 
    09 березня 2023 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
          головуючого судді:          Матвієнко Ю.О.,
          суддів:                              Мельника Я.С., Гуля В.В.,
   при секретарі:                   Ковтун М.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1  на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення безпідставно збережених грошових коштів, інфляційних втрат та 3% річних,
 
В С Т А Н О В И В :
 
У червні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Оболонськогорайонного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення безпідставно збережених грошових коштів, інфляційних втрат та 3% річних, в якому просила стягнути з відповідача на її користь безпідставно збережені грошові кошти в розмірі 664 159,41 грн., інфляційні втрати у розмірі 362 670,89 грн. та 3% річних у розмірі 59 828,94 грн., а всього 1 086 659,24 грн.
Обгрунтовуючи вимоги, позивач посилалась на те, що між сторонами 28 грудня 2007 року укладено кредитний договір № 020-2915/840-0161, за умовами якого вона отримала кредитні кошти в сумі 80 000,00 доларів США. Кредитне зобов`язання, окрім іншого, забезпечувалось договором іпотеки, згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 .
У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 , як позичальником, своїх зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, у 2012 році АТ «Універсал Банк» звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свій позов відповідач мотивував тим, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 78 432,84 доларів США, що еквівалентно 626 529,37 грн.
У зв`язку із наведеним відповідач просив стягнути із позивачки ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованість за договором № 020-2915/840-0161 від 28.12.2007 року в сумі 626 529,37 грн.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.03.2013 року по справі № 0907/5270/2012 вказаний позов задоволено та вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 626 529,37 грн. та 3 326,30 грн. судових витрат.
В подальшому, у 2015 році АТ «Універсал Банк» звернувся в Івано-Франківський міський суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 35 602,04 доларів США заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором № 020-2915/840- 0161 від 28.12.2007 року за період з 15.02.2012 року по 15.07.2015 року, 476 162,32 грн. інфляційних збитків та 43 925,72 грн. трьох процентів річних.
Івано-Франківський міський суд рішенням від 16.11.2015 року в справі № 344/10664/15-ц задовольнив вказану позовну заяву АТ «Універсал Банк» частково та  стягнув з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 лише три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором в сумі 43 925,72 грн. та 119,70 грн. судового збору. В решті позовні вимоги залишив без задоволення.
Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2015 року дане рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом скасоване та в цій частині ухвалене нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 35 602,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 838 285,63 грн., заборгованості за кредитним договором та 4 019,40 грн. судового збору.
На виконання вказаних судових рішень Івано-Франківським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області були відкриті виконавчі провадження, а саме:
-            ВП № 50483130 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 626 529,37 грн., згідно із рішенням Івано- Франківського міського суду від 14.03.2013 року по справі № 0907/5270/2012;
-            ВП № 50483343 про стягнення з ОСОБА_1 трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 43 925,72 грн., згідно із рішенням Івано- Франківського міського суду від 16.11.2015 року в справі № 344/10664/15-ц;
-            ВП № 50483207 про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором в сумі 838 285,63 грн. та 4 019,40 грн. судового збору, згідно із рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2015 року по цій же справі.
Аналогічно відносно поручителя ОСОБА_2 також були відкриті виконавчі провадження, а саме:
- ВП № 50483052 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 626 529,37 грн., згідно із рішенням Івано- Франківського міського суду від 14.03.2013 року по справі № 0907/5270/2012;
- ВП № 50483400 про стягнення з ОСОБА_2 трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 43 925,72 грн., згідно із рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.11.2015 року в справі № 344/10664/15-ц;
-            ВП № 50483279 про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором в сумі 838 285,63 грн. та 4 019,40 грн. судового збору, згідно із рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2015 року по цій же справі.
В ході виконавчого провадження № 50483130 про стягнення з    ОСОБА_3 626 529,37 грн.проведено опис належного   ОСОБА_3 майна, що складає предмет іпотеки АТ «Універсал Банк», а саме: квартири АДРЕСА_1 . В подальшому вказане майно передано для реалізації на електронних торгах в ДП «СЕТАМ».
За результатами проведення трьох електронних торгів вказане майно реалізоване не було. У зв`язку з наведеним згідно із постановою головного державного виконавця Кузика І.І. № 50483130 від 13.03.2018 року та Акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 13.03.2018 року належну позивачці квартиру АДРЕСА_2 передано у власність АТ «Універсал Банк» за ціною третіх торгів, що становить 1 338 060,50 грн. Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В. 20.03.2018 року відповідачу АТ «Універсал Банк» видане відповідне Свідоцтво на право власності на вказане житлове приміщення.
В подальшому, постановою Верховного Суду від 29.05.2019 року по справі № 344/10664/15-ц було скасоване рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2015 року про стягнення з    ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 35 602,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 838 285,63 грн., заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором за період з 15.02.2012 року по 15.07.2015 року та 4 019,40 грн. судового збору. При цьому Верховний Суд залишив в силі рішення Івано-Франківського міського суду по даній справі від 16.11.2015 року, згідно із яким було стягнуто лише 43 925,72 грн. - три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Верховний Суд у постанові констатував, що висновок апеляційного суду про стягнення із відповідачів відсотків за користування кредитом після ухвалення рішення про дострокове стягнення грошових коштів є помилковим, оскільки кредитор пред`явив позичальнику та поручителю вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, тобто кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, яке згідно із цим договором мало виконуватися за графіком погашення кредиту, тому зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом згідно умов договору. Отже, ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за відсотками за період із 15 лютого 2012 року по 15 липня 2015 року (після ухвалення у 2013 році рішення про повне дострокове стягнення заборгованості), апеляційний суд неправильно застосував положення статей 1048, 1059 ЦК України, скасувавши рішення суду першої інстанції, яке відповідало вимогам закону.
На підставі вказаної постанови Верховного Суду виконавчі провадження № 50483207 та № 50483279 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 838 285,63 грн. (що еквівалентно 35 602,04 доларів США) заборгованості та 4 019,40 грн. судового збору закінчені постановами головного державного виконавця Кузика І.І. від 05.08.2019 року у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню.
Таким чином у відповідності до висновків, які містяться у вказаній постанові Верховного Суду, кредитний договір № 020-2915/840-0161 від 28 грудня 2007 року припинив свою дію, водночас між АТ «Універсал Банк» з однієї сторони та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з іншої сторони виникли боргові грошові зобов`язання, підтверджені рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.03.2013 року по справі № 0907/5270/2012, згідно із яким сума боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» становила всього 626 529,37 грн. - заборгованість за кредитним договором та 3 326,30 грн. судових витрат.
Отже, після ухвалення вказаної постанови Верховного Суду, сума заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» становила: 626 529,37 грн. (за кредитним договором) та 3 326,30 грн. судових витрат - на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 14.03.2013 року по справі №0907/5270/2012; 43 925,72 грн. - три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором та 119,70 грн. судового збору - на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 16.11.2015 року в справі № 344/10664/15-ц.
З огляду на викладене загальна сума боргу ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» становила 673 901,09 грн.
У зв`язку із тим, що у рахунок погашення вказаної заборгованості стягувачу АТ «Універсал Банк» передано у власність належне    ОСОБА_1 майно - квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 1 338 060,50 грн., що перевищує вказану суму боргу, державним виконавцем 14.06.2019 року виконавчі провадження № 50483130 про стягнення з ОСОБА_1 626 529,37 грн. та аналогічне провадження № 50483052 про стягнення цієї ж суми з ОСОБА_2 , а також виконавче провадження № 50483343 про стягнення з ОСОБА_1 43 925,72 грн. та аналогічне провадження № 50483400 відносно ОСОБА_2 закінчено (у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду), про що винесені відповідні постанови.
Позивач у позові посилається на те, що з урахуванням вищенаведених обставин та на підставі ч. 8 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач АТ «Універсал Банк», отримавши у власність належну ОСОБА_1 квартиру, був зобов`язаний внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби різницю між вартістю вказаної квартири та сумою коштів, що підлягали стягненню на його користь, в даному випадку 1 338 060,50 грн. - 673 901,09 грн. = 664 159,41 грн., однак цього не зробив.
Таким чином, після ухвалення Верховним Судом постанови про скасування рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості по нарахованих відсоткаху розмірі 35 602,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 838 285,63 грн., у відповідності до положень ст. 1212 ЦК України у банку виник обов`язок повернути ОСОБА_1 безпідставно збережені грошові кошти у розмірі 664 159,41 грн., які він утримує без достатніх правових підстав.  
23.05.2022 року позивач ОСОБА_1 звернулась до банку з вимогою про повернення різниці коштів, однак відповіді не отримала, у зв`язку із чим і звернулася до суду з позовом про стягнення з банку на свою користь безпідставно утримуваних грошових коштів у розмірі 664 159,41 грн. та нарахованих на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за прострочення виконання грошового зобов`язання трьох процентів річних у розмірі 59 828,94 грн. та інфляційних втрат у розмірі 362 670,89 грн.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2022 рокуу задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач  ОСОБА_1 через представника - адвоката Савчука Р.Р. подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просиларішення Оболонськогорайонного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення позовних вимог. 
Обгрунтовуючи скаргу, позивач посилалась на те, що зміна курсу валют після набрання законної сили вказаними рішеннями суду будь-яким чином не вплинула та не впливає на розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк», адже така заборгованість зафіксована в гривневому еквіваленті та будь-якому коригуванню у зв`язку із зміною курсу валют не підлягає. Наведене підтверджується також тим, що АТ«Універсал Банк», як кредитор за кредитним договором, відповідно до вимог статей 6, 627 ЦК України та реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, звернувся до суду з позовом (справа № 0907/5270/2012) про стягнення заборгованості за кредитним договором, визначивши заборгованість у валюті гривні України, вказавши, що саме відповідна сума у гривнях є повним розміром заборгованості, включаючи заборгованість за тілом кредиту, заборгованість за відсотками та пеню.
Зазначені доводи узгоджуються із висновками Верховного Суду, які відображені зокрема в постанові Великої Палати від 30.05.2018 року по справі № 750/8676/15-ц та постанові Касаційного господарського суду від 29.05.2018 року у справі 922/2145/16.
Враховуючи наведене, з моменту ухвалення Верховним Судом постанови від 29.05.2019 року по справі № 344/10664/15-ц, згідно із якою було скасоване рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 35 602,04 доларів США заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором, у АТ «Універсал Банк» на підставі ст. 1212 ЦК України виникло грошове зобов`язання перед ОСОБА_1 повернути їй безпідставно збережені грошові кошти в сумі 664 159,41 грн., що є різницею між борговими зобов`язаннями ОСОБА_1 -  673 901,09 грн., та ціною предмету іпотеки, переданого у власність стягувача АТ «Універсал Банк», визначеної за ціною третіх електронних торгів, що не відбулися, а саме 1 338 060,50 грн.
З огляду на викладене AT«Універсал Банк» без достатніх правових підстав на даний час утримує належне ОСОБА_1 майно, а саме майнові права на грошові кошти в сумі 664 159,41 грн., що становлять різницю між вартістю належної їй квартири АДРЕСА_2 , - 1 338 060,50 грн. (яка передана у власність відповідача) та сумою коштів (боргових зобов`язань), що фактично підлягали стягненню з ОСОБА_1 на користь AT «Універсал Банк» - 673 901,09 грн.
Наведені в оскаржуваному рішенні висновки суду першої інстанції суперечать принципу правової визначеності, на необхідності дотримання якого неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини. Так, доля кредитних правовідносин сторін по справі вже була визначена рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.03.2013 року по справі № 0907/5270/2012. Не дивлячись на це, Оболонський районний суд м. Києва у своєму рішенні провів власну переоцінку таких правовідносин, вийшовши за межі предмету спору, всупереч наданих йому повноважень.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Савчук Р.Р. апеляційну скаргу підтримав та просив про її задоволення з викладених у ній підстав.
Представник відповідача АТ «Універсал Банк» - адвокат Мурончик В.О. в апеляційному суді проти задоволення скарги позивача заперечив, просив залишити скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про задоволення скарги, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.  Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.    
Згідно вимог ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 28 грудня 2007 року укладено кредитний договір № 020-2915/840-0161, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредитні кошти в сумі 80 000,00 доларів США (а.с.13-18). 
З метою забезпечення виконання кредитного зобов`язання, між сторонами 28 грудня 2007 року також було укладено договір іпотеки, згідно якого ОСОБА_1 передала в іпотеку банку належну їй на праві приватної власності квартиру АДРЕСА_1 (а.с.19-22).
У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 , як позичальником, своїх зобов`язань по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування ним, у 2012 році АТ «Універсал Банк» звернувся до Івано-Франківського міського суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свій позов відповідач мотивував тим, що у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 78 432,84 доларів США, що еквівалентно 626 529,37 грн.
У зв`язку із наведеним відповідач просив стягнути із позивачки ОСОБА_1 та поручителя ОСОБА_2 заборгованість за договором № 020-2915/840-0161 від 28.12.2007 року в сумі 626 529,37 грн.
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.03.2013 року по справі № 0907/5270/2012 вказаний позов задоволено та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 626 529,37 грн. та 3 326,30 грн. судових витрат (а.с.27-29).
В подальшому, у 2015 році АТ «Універсал Банк» звернувся в Івано-Франківський міський суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 35 602,04 доларів США заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором № 020-2915/840- 0161 від 28.12.2007 року за період з 15.02.2012 року по 15.07.2015 року, 476 162,32 грн. інфляційних збитків та 43 925,72 грн. трьох процентів річних.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.11.2015 року в справі № 344/10664/15-ц частково задоволено вказану позовну заяву АТ «Універсал Банк» та  стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором в сумі 43 925,72 грн. та 119,70 грн. судового збору. В решті позовні вимоги залишено без задоволення (а.с.30-36).
Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2015 року дане рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом скасоване та в цій частині ухвалене нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 35 602,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 838 285,63 грн., заборгованості за кредитним договором та 4 019,40 грн. судового збору (а.с.37-39).
На виконання вказаних судових рішень Івано-Франківським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області були відкриті виконавчі провадження, а саме:
-            ВП № 50483130 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 626 529,37 грн., згідно із рішенням Івано- Франківського міського суду від 14.03.2013 року по справі № 0907/5270/2012;
-            ВП № 50483343 про стягнення з ОСОБА_1 трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 43 925,72 грн., згідно із рішенням Івано- Франківського міського суду від 16.11.2015 року в справі № 344/10664/15-ц;
-            ВП № 50483207 про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором в сумі 838 285,63 грн. та 4 019,40 грн. судового збору, згідно із рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2015 року по цій же справі.
Аналогічно відносно поручителя ОСОБА_2 також були відкриті виконавчі провадження, а саме:
- ВП № 50483052 про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 626 529,37 грн., згідно із рішенням Івано- Франківського міського суду від 14.03.2013 року по справі № 0907/5270/2012;
- ВП № 50483400 про стягнення з ОСОБА_2 трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання в сумі 43 925,72 грн., згідно із рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.11.2015 року в справі № 344/10664/15-ц;
-            ВП № 50483279 про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором в сумі 838 285,63 грн. та 4 019,40 грн. судового збору, згідно із рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2015 року по цій же справі.
В ході виконавчого провадження № 50483130 про стягнення з    ОСОБА_3 626 529,37 грн.проведено опис належного   ОСОБА_3 майна, що є предметом іпотеки АТ «Універсал Банк», а саме: квартири АДРЕСА_1 . В подальшому вказане майно передано для реалізації на електронних торгах в ДП «СЕТАМ».
За результатами проведення трьох електронних торгів вказане майно реалізоване не було. У зв`язку з наведеним згідно із постановою головного державного виконавця Кузика І.І. № 50483130 від 13.03.2018 року (а.с.40-41) та Акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 13.03.2018 року (а.с.42-43) належну позивачці квартиру АДРЕСА_2 передано у власність АТ «Універсал Банк» за ціною третіх торгів, що становить 1 338 060,50 грн. Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В. 20.03.2018 року відповідачу АТ «Універсал Банк» видане відповідне Свідоцтво на право власності на вказане житлове приміщення (а.с.44).
В подальшому, постановою Верховного Суду від 29.05.2019 року по справі № 344/10664/15-ц було скасоване рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2015 року про стягнення з    ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 35 602,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 838 285,63 грн., заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором за період з 15.02.2012 року по 15.07.2015 року та 4 019,40 грн. судового збору. При цьому Верховний Суд залишив в силі рішення Івано-Франківського міського суду по даній справі від 16.11.2015 року, згідно із яким було стягнуто лише 43 925,72 грн. - три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (а.с.45-54).
Верховний Суд у постанові констатував, що висновок апеляційного суду про стягнення із відповідачів відсотків за користування кредитом після ухвалення рішення про дострокове стягнення грошових коштів є помилковим, оскільки кредитор пред`явив позичальнику та поручителю вимоги про повне дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, тобто кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання, яке згідно із цим договором мало виконуватися за графіком погашення кредиту, тому зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом згідно умов договору. Отже, ухвалюючи рішення про стягнення заборгованості за відсотками за період із 15 лютого 2012 року по 15 липня 2015 року (після ухвалення у 2013 році рішення про повне дострокове стягнення заборгованості), апеляційний суд неправильно застосував положення статей 1048, 1059 ЦК України, скасувавши рішення суду першої інстанції, яке в цій частині відповідало вимогам закону.
На підставі вказаної постанови Верховного Суду виконавчі провадження № 50483207 та № 50483279 про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 838 285,63 грн. (що еквівалентно 35 602,04 доларів США) заборгованості та 4 019,40 грн. судового збору закінчені постановами головного державного виконавця Кузика І.І. від 05.08.2019 року у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню (а.с.59-62).
Таким чином, після ухвалення вказаної постанови Верховного Суду, сума заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» становила: 626 529,37 грн. (за кредитним договором) та 3 326,30 грн. судових витрат - на підставі заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 14.03.2013 року по справі №0907/5270/2012; 43 925,72 грн. - три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором та 119,70 грн. судового збору - на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 16.11.2015 року в справі № 344/10664/15-ц. Загальна сума боргу ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» становила 673 901,09 грн.
У зв`язку із тим, що у рахунок погашення вказаної заборгованості стягувачу АТ «Універсал Банк» передано у власність належне    ОСОБА_1 майно - квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 1 338 060,50 грн., державним виконавцем 14.06.2019 року виконавчі провадження № 50483130 про стягнення з ОСОБА_1 626 529,37 грн. та аналогічне провадження № 50483052 про стягнення цієї ж суми з ОСОБА_2 , а також виконавче провадження № 50483343 про стягнення з ОСОБА_1 43 925,72 грн. та аналогічне провадження № 50483400 відносно ОСОБА_2 закінчено (у зв`язку із фактичним виконанням рішення суду), про що винесені відповідні постанови (а.с.55-58).
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача АТ «Універсал Банк» різницю між вартістю квартири, набутої банком у власність, та розміром заборгованості позивача перед банком, яка встановлена судовими рішеннями, посилаючись на те, що вартість квартири (1 338 060,50 грн.), переданої у власність банку, перевищує розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком (673 901,09 грн.), відтак різниця (664 159 грн. 41 коп.) підлягає стягненню з відповідача на її користь, як безпідставно утримувані кошти.
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову в позові, виходив з того, що оскільки вартість предмету іпотеки на час реалізації (передачі майна у власність стягувачу) у розмірі 51 622,70 дол. США, є меншою розміру заборгованості позичальника, виходячи з валюти кредитування 78 432,84 дол. США, то відсутні будь-які правові підстави для стягнення з Банку різниці у вартості, яка утворилась виключно через механізм девальвації гривні та недобросовісних дій боржника з приводу довготривалого невиконання рішення суду.
Однак з такими висновками суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права, неправильно визначивши при цьому характер спірних правовідносин, що вбачається з наступного.  
Зі встановлених вище та проаналізованих судом обставин справи вбачається, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем АТ «Універсал Банк» було укладено кредитний договір, за умовами якого ОСОБА_1 отримала кредит, який зобов`язалась повернути, сплативши відсотки за користування ним.
У зв`язку із неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх обов`язків за кредитним договором, АТ «Універсал Банк» двічі звертався до суду із позовами про стягнення з неї та поручителя ОСОБА_2 заборгованості на свою користь.
При цьому, звернувшись до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 21.10.2011 року із вимогою про дострокове повернення суми кредиту, а також до суду із відповідними позовними вимогами, АТ «Універсал Банк» висловив свій намір припинити кредитні правовідносини та достроково змінити строк виконання основного зобов`язання, не бажаючи перебувати у договірних відносинах із вказаними особами.
З огляду на вимоги чинного законодавства України, з моменту набрання законної сили заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.03.2013 року по справі № 0907/5270/2012 про дострокове стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 всієї суми заборгованості за кредитним договором, - на підставі частини 5 статті 11 ЦК Україниміж сторонами кредитного договору виникли боргові грошові зобов`язання, підтверджені таким рішенням суду, водночас кредитні правовідносини припинились.
Вищенаведені доводи відповідають висновкам Верховного Суду, які викладені, зокрема, в постанові від 14.02.2018 року по справі № 564/2199/15-ц та постанові від 29.05.2019 року по справі № 344/10664/15-ц.
При розгляді даної справи слід врахувати висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 14-446цс18, згідно із якими слідує, що з моменту звернення відповідної банківської установи до суду з позовом про стягнення суми заборгованості в гривневому еквіваленті - валютою заборгованості стала національна валюта України - гривня.
З огляду на викладене з набранням законної сили заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.03.2013 року по справі № 0907/5270/2012 в позивачки виникло боргове зобов`язання, виражене в національній валюті України - гривні в сумі 626 529,37 грн. (заборгованість за кредитом) та 3 326,30 грн. судових витрат. Водночас, у зв`язку із тим, що з ухваленням такого рішення кредитні зобов`язання між ОСОБА_1 та АТ «Універсал Банк» припинились, у позивачки відсутня заборгованість перед відповідачем, яка була б виражена в доларах США чи будь-якій іншій іноземній валюті.
На виконання вказаного судового рішення Івано-Франківським міським відділом державної виконавчої служби ГТУЮ в Івано-Франківській області було відкрите виконавче провадження ВП № 50483130про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором в сумі 626 529,37 грн. та аналогічне виконавче провадження відносно поручителя ОСОБА_2 .
В подальшому, у 2015 році АТ «Універсал Банк» звернувся в Івано-Франківський міський суд з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення 35 602,04 доларів США заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором № 020-2915/840- 0161 від 28.12.2007 року за період з 15.02.2012 року по 15.07.2015 року, 476 162,32 грн. інфляційних збитків та 43 925,72 грн. трьох процентів річних.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 16.11.2015 року в справі № 344/10664/15-ц задоволено вказану позовну заяву АТ «Універсал Банк» частково та  стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором в сумі 43 925,72 грн. та 119,70 грн. судового збору. В решті позовні вимоги залишено без задоволення.
Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2015 року дане рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову про стягнення відсотків за користування кредитом скасоване та в цій частині ухвалене нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» 35 602,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 838 285,63 грн., заборгованості за кредитним договором та 4 019,40 грн. судового збору.
Постановою Верховного Суду від 29.05.2019 року по справі № 344/10664/15-ц  скасовано рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 21.12.2015 року про стягнення з    ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором за період з 15.02.2012 року по 15.07.2015 року у розмірі 35 602,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 838 285,63 грн.,та 4 019,40 грн. судового збору. При цьому Верховний Суд залишив в силі рішення Івано-Франківського міського суду по даній справі від 16.11.2015 року, згідно із яким було стягнуто лише 43 925,72 грн. - три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.
Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» складається із: 626 529,37 грн. (за кредитним договором) та 3 326,30 грн. судових витрат - на підставі заочного рішення Івано-Франківського міського суду від 14.03.2013 року по справі №0907/5270/2012; 43 925,72 грн.- три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором та 119,70 грн. судового збору - на підставі рішення Івано-Франківського міського суду від 16.11.2015 року в справі № 344/10664/15-ц. Загальна сума боргу ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» становила 673 901,09 грн.
Жодних інших боргових зобов`язань ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» в рамках даної справи не існує, тому висновки суду, у яких він вдався до оцінки розміру заборгованості ОСОБА_1 згідно умов кредитного договору з урахуванням курсової різниці на час набуття банком у власність іпотечного майна (квартири), є помилковими, оскільки кредитні правовідносини між сторонами припинені з 2013 року, натомість існують правовідносини з приводу виконання зобов`язань, що виникли на підставі вищевказаних судових рішень. Суд першої інстанції неналежним чином визначився з характером спірних правовідносин, обсягом прав та обов`язків сторін по справі, та допустив порушення норм матеріального права, застосувавши норми, які не підлягали до застосування до спірних правовідносин.
З матеріалів справи також вбачається, що в ході виконавчого провадження № 50483130 про стягнення з    ОСОБА_3 626 529,37 грн. проведено опис належного   ОСОБА_3 майна, що є предметом іпотеки АТ «Універсал Банк», а саме: квартири АДРЕСА_1 . В подальшому вказане майно передано для реалізації на електронних торгах в ДП «СЕТАМ».
За результатами проведення трьох електронних торгів вказане майно реалізоване не було. У зв`язку з наведеним згідно із постановою головного державного виконавця Кузика І.І. № 50483130 від 13.03.2018 року (а.с.40-41) та Акта про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 13.03.2018 року (а.с.42-43) належну позивачці квартиру АДРЕСА_2 передано у власність АТ «Універсал Банк» за ціною третіх торгів, що становить 1 338 060,50 грн. Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Пітеляк С.В. 20.03.2018 року відповідачу АТ «Універсал Банк» видане відповідне Свідоцтво на право власності на вказане житлове приміщення (а.с.44).
При цьому і у постанові головного державного виконавця Кузика І.І. № 50483130 від 13.03.2018 року про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу і у Акті про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 13.03.2018 року зазначено, що загальна сума вимоги по всім виконавчим документам становить - 1 512 760,12 грн., і таким чином, загальна сума вимоги по вказаним виконавчим документам перевищує ціну майна, яка складає: 1 338 060,50 грн., що передається стягувачу в рахунок погашення заборгованості.
Разом з тим, після постановлення Верховним Судом постанови від 29.05.2019 року по справі № 344/10664/15-ц розмір заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Універсал Банк» зменшився та склав 673 901,09 грн., що підтверджується змістом судових рішень, копії яких наявні у матеріалах справи.
Враховуючи викладене, обґрунтованими є посилання позивача на те, що відповідач без належних на те правових підстав утримує грошові кошти у розмірі 664 159 грн. 41 коп., що є різницею між вартістю квартири позивача, переданої у власність відповідача в рахунок погашення заборгованості, - 1 338 060,50 грн., та розміром боргових зобов`язань ОСОБА_1 , який визначений судовими рішеннями, - 673 901,09 грн.
Положення ст. 1212 ЦК України передбачають, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності - одна з керівних ідей цивільного права, згідно якої здійснюється цивільно-правове регулювання суспільних відносин та яка визначає характер поведінки учасників з точки зору необхідності сумлінного здійснення ними своїх цивільних прав і виконання цивільних обов`язків, шанування прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства, турботи про власні права й інтереси, а також права та інтереси інших учасників з метою недопущення їх порушення, закріплення можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Зважаючи на те, що правова підстава володіння відповідачем грошовими коштами позивача у розмірі 35 602,04 доларів США, що в гривневому еквіваленті становило 838 285,63 грн., та 4 019,40 грн. судового збору, відпала у зв`язку із скасуванням рішення апеляційного суду Верховним Судом, внаслідок чого розмір заборгованості позивача перед відповідачем зменшився до 673 901,09 грн., обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, є вимога позивача про стягнення з відповідача на підставі положень ст. 1212 ЦК України безпідставно утримуваних коштів у розмірі 664 159 грн. 41 коп., що є різницею між вартістю квартири позивача, переданої у власність відповідача в рахунок погашення заборгованості, - 1 338 060,50 грн., та розміром боргових зобов`язань ОСОБА_1 , який визначений судовими рішеннями та підлягає до сплати на користь банку, - 673 901,09 грн. 
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ч. 1 ст. 321 цього Кодексу право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
AT «Універсал Банк» порушив право власності ОСОБА_1 на належне їй майно, оскільки на її законну вимогу від 23.05.2022 року про повернення грошових коштів у розмірі 664 159 грн. 41 коп. (а.с.67-69) не відреагував та кошти їй не повернув.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання по поверненню позивачу безпідставно утримуваних ним коштів у розмірі 664 159 грн. 41 коп., відповідач зобов`язаний на підставі положень ч. 2 ст. 625 ЦК України відшкодувати позивачу інфляційні втрати в сумі 362 670,89 грн. та три проценти річних в розмірі 59 828,94 грн. При визначенні розміру інфляційних втрат та трьох процентів річних апеляційний суд бере до уваги наявний у справі розрахунок позивача, який складений з дотриманням вимог закону та який не був спростований відповідачем під час розгляду справи.  
Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно ч.ч.1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Оскільки позивачем під час розгляду справи суду було надано належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, вимоги ОСОБА_1 про стягнення безпідставно утримуваних коштів, інфляційних втрат та трьох процентів річних є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.     
Оскільки судом при ухваленні рішення допущено неправильне застосування норм матеріального права, наслідком чого стало ухвалення помилкового рішення про відмову в позові, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення.
Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог і на підставі поданих нею доказів, апеляційний суд дійшов висновку, що позивачем обов`язок по доведенню її позовних вимог виконано повністю та у встановлений законом спосіб, натомість відповідачем не надано належних та допустимих доказів, які б спростували докази, надані суду позивачем.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про скасування рішення суду про відмову в позові, як такого, що не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, та ухвалення по справі нового рішення про задоволення позову та стягнення з відповідача АТ «Універсал Банк» на користь позивача ОСОБА_1 безпідставно збережених грошових коштів в розмірі 664 159,41 грн., інфляційних втрат у розмірі 362 670,89 грн. та 3% річних у розмірі 59 828,94 грн., а всього 1 086 659,24 грн.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Зважаючи на те, що судове рішення ухвалене на користь ОСОБА_1 , на підставі положень ст. 141 ЦПК України на її користь з відповідача АТ «Універсал Банк» підлягає стягненнюсплачений позивачем за подачу апеляційної скарги судовий збір у розмірі 16 299 грн. 89 коп. 
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 382, 383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  - задовольнити. 
 
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2022 року - скасувати та постановити по справі нове судове рішення, яким позов  ОСОБА_1 - задовольнити. 
 
Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно збережені грошові кошти в розмірі 664 159 грн. 41 коп., інфляційні втрати в розмірі 362 670 грн. 89 коп. та 3% річних у розмірі 59 828 грн. 94 коп., а всього 1 086 659 грн. 24 коп.
 
Стягнути з Акціонерного товариства «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 16 299 грн. 89 коп. 
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
    Головуючий:  
 
    Судді: