ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 536/686/22  Номер провадження 33/814/640/23	Головуючий у 1-й інстанції Клименко С.М.  Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.	

Категорія ч.1 ст. 130 КУпАП
ПОСТАНОВА 
ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Карпушин Г.Л., при секретарі судового засідання Бродській В.О., за участі захисника ОСОБА_1 – адвоката Денисенка Володимира Володимировича, -
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області 06 жовтня 2022 року,-

В С Т А Н О В И В :
Постановою судді Кременчуцького районного суду Полтавської області 06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. 00 коп, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
Стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 грн 20 коп. на користь держави. 
Цією постановою гр. ОСОБА_1 визнаний винним у тому, що 16.06.2022 року біля 05 год. 55 хв. в с. Недогарки на вул. Приморській Кременчуцького району Полтавської області він керував автомобілем Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, млява мова, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Не погодившись із вказаною постановою, її в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу, в якій просив скасувати постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області 06 жовтня 2022 року, та закрити провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що оскаржувана постанова є такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права.
На підтвердження своєї позиції посилається на те, що судом першої інстанції не враховано той факт, що працівниками поліції не було проінформовано ОСОБА_1 про його права, передбачені ст.268 КУпАП.
Крім того, відповідно до відрізків відеозапису, працівники поліції постійно намагалися підвести ОСОБА_1 під визнання останнім факту відмови від проходження огляду, що в свою чергу стало можливим наслідок не роз`яснення ОСОБА_1 наслідків відмови від проходження огляду.
Скаржник також посилається на те, що направлення на проходження огляду було заповнене 16.06.2022 року о 06.30 год, при цьому початок відеофіксації правопорушення згідно з відрізком відеозапису 0000157_000000_20220616063145_0018 починається о 06.31. год, що свідчить, на думку апелянта, про те, що направлення на огляд ОСОБА_1 складене з грубим порушенням Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Окрім цього, скаржник посилається на те, акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів є неналежним доказам, адже свідки, зазначені у даному акті, не перебували на місці вчинення правопорушення, що підтверджується відео з нагрудної камери.
Апелянт також стверджує, що транспортний засіб ОСОБА_1 не було зупинено відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», що ставить під сумнів правомірність дій поліцейських стосовно пропонування ОСОБА_1 пройти огляд на алкогольного сп`яніння, оскільки поліцейські не встановлювали сам факт керування апелянтом транспортним засобом. Натомість посилається на те, що поліцейським про факт зупинки ОСОБА_1 було повідомлено невідомими особами у військовій формі.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, що з`явилися, дослідивши надані докази, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 16.06.2022 року біля 05 год. 55 хв. в с. Недогарки на вул. Приморській Кременчуцького району Полтавської області він керував автомобілем Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя, млява мова, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 2.5 ПДР України, вчинивши адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП. 
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладаючи адміністративне стягнення у вигляді штрафу, суд першої інстанції виходив з того, що фактичне дане адміністративне правопорушення встановлюється відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, де чітко зафіксовано, що ОСОБА_1 повідомлено про виявлення у нього ознак алкогольного сп`яніння та запропоновано йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі, від проходження якого він відмовився та не заперечував, що вживав алкоголь. На вказаному записі чітко зафіксовано відмову водія від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.

З такими висновками суду першої інстанції суд апеляційної інстанції погоджується, з огляду на наступне.
Керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягне за собою адміністративну відповідальність, передбачену ч.1 ст.130 КУпАП.
Правила дорожнього руху, затверджені постановою  Кабінетом Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. 
Відповідно до положень п.2.5 Правил дорожнього руху України, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як можна спостерігати із наявних матеріалів справи, водій ОСОБА_1 не виконав вимоги п.2.5 ПДР України.
Доводи апелянта про те, судом першої інстанції не враховано той факт, що працівниками поліції не було проінформовано ОСОБА_1 про його права, передбачені ст.268 КУпАП, суд відхиляє з тих підстав, що із наданого відеозапису не вбачається порушення прав ОСОБА_1 з боку працівників поліції.
Твердження апелянта щодо того, що відповідно до відрізків відеозапису, працівники поліції постійно намагалися підвести ОСОБА_1 під визнання останнім факту відмови від проходження огляду, суд відхиляє з наступних підстав.
Із матеріалів справи, а саме із відеофайлу 0000157_000000_20220616063145_0018, із водяним знаком DSJ-00000000100157_000000 від 16.06.2022 о 06:32 год. чітко вбачається, що ще на початку спілкування ОСОБА_1 із працівниками поліції він одразу заявляє, що керував автомобілем будучи «випившим». Свою відмову від проходження огляду мотивував тим, що і так визнає свою провину.
При цьому факт керування автомобілем у стані сп?яніння, потребує доказового підтвердження, у зв`язку з чим на водія покладено обов`язок пройти огляд на стан сп?яніння. Відмова від проходження від такого огляду є самостійним складом правопорушення та гарантією того, що особа в подальшому не змінить свою позицію та не уникне відповідальності за вчиненні дії. 
Крім того, суд погоджується із висновком суду першої інстанції щодо того, що невідповідність часу складання направлення на огляд часу, відображеному на відеозаписі із початком виконання поліцейськими своїх обов`язків є технічною опискою, яка не впливає на суть вчиненого правопорушення, оскільки іншими доказами у сукупності підтверджується вина ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні.
Доводи апелянта щодо того, що свідки, зазначені у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням технічних засобів не були присутні при оформлення зазначених матеріалів спростовуються даними відеозапису, долученого до матеріалів справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (п.65).
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З огляду  на встановлені  обставини справи, надані  на їх підтвердження докази, суд апеляційної інстанції  вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність  належними та допустимими доказами вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Згідно положень ст. 23 КУпАП України, адміністративні стягнення є мірою відповідальності і застосовуються з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчинення нових правопорушень, як самим правопорушником, так і іншими особами.
Тому, надаючи оцінку доказам у справі в її сукупності,  апеляційний суд  вважає, що постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним переглядом не встановлено, а тому апеляційна скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду, -

П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Постанову судді Кременчуцького районного суду Полтавської області від 06 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського
апеляційного суду    Г.Л. Карпушин