ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

09 січня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/6656/22	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Чабаненко С.В.,
                               суддів:  Чумака С.Ю., Юрко І.В.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Військової частин НОМЕР_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі №160/6656/22 за позовом ОСОБА_1 до  Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу,- 

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просила визнати протиправним та скасувати наказ №181 від 11.04.2022 року командира в/ч НОМЕР_1 “про притягнення до дисциплінарної відповідальності” у вигляді накладення дисциплінарного стягнення “сувора догана” на старшого солдата в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що притягнення її до дисциплінарної відповідальності є протиправним, дисциплінарне стягнення накладено безпідставно та у спосіб, що не передбачений Конституцією і законами України, оскільки службове розслідування, яке має передувати притягненню військовослужбовця до відповідальності, не було проведено. Таким чином, позивач вважає, що наказ №181 від 11.04.2022 року командира в/ч НОМЕР_1 “про притягнення до дисциплінарної відповідальності” прийнято без врахування усіх обставин та з порушенням вимог чинного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.07.2022 адміністративний позов задоволений. Визнаний протиправним та скасований наказ №181 від 11.04.2022 року командира Військової частини НОМЕР_1 "про притягнення до дисциплінарної відповідальності" у вигляді накладення дисциплінарного стягнення “сувора догана” на старшого солдата Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 .
Відповідачем на рішення суду першої інстанції подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки судом порушено норми матеріального права. Як зазначає відповідач, факт порушення позивачем військової дисципліни, що виразилось у відкритому та зухвалому висловлюванні у присутності інших військовослужбовців на адресу старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини старшого лейтенанта ОСОБА_2 нецензурної лексики, що є приниженням честі та гідності, як офіцера так і громадянина, підтверджено рапортами особисто військовослужбовця ОСОБА_2 , а також бувшими присутніми при цьому військовослужбовцями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Зазначений вчинок є порушенням Дисциплінарного статуту ЗСУ, зокрема, відповідач посилається на вимоги ст.ст.1, 4, 11, 29, 50 Дисциплінарного статуту. Отже, відповідач вважає, що висновок суду щодо протиправності оскаржуваного наказу, оскільки останній прийнятий без проведення службового розслідування, не відповідає п.2 Наказу Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017, оскільки порушення військової дисципліни позивачем не потребу додаткового уточнення причин та умов, що сприяли його вчиненню.  
Дану справу судом апеляційної інстанції розглянуто в письмовому провадженні за наявними у справі матеріалами відповідно до положень ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду та наявні у справі докази, суд апеляційної інстанції вважає відсутніми підстави для задоволення вимог апеляційної скарги, з огляду на таке.
Судом першої інстанції було встановлено та відповідними доказами, наявними у справі, підтверджено, що ОСОБА_1 проходить дійсну військову службу в Збройних Силах України з 01.12.1994 року та обіймає посаду старшого радіотелеграфіста радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла у Військовій частині НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) №1 від 04.01.2022 року «про організацію роботи загального (несекретного) діловодства частини на 2022 рік» старший радіотелеграфіст радіовідділення інформаційно-телекомунікаційного вузла взводу зв`язку старший солдат ОСОБА_5 була призначена позаштатним діловодом стройової частини штабу.
08.04.2022 року на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 надійшов рапорт старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини старшого лейтенанта ОСОБА_6 , згідно якого 08.04.2022 року у приміщенні штабу Військової частини НОМЕР_1 його підлегла в позаштатній службі діловодства старший солдат ОСОБА_7 відкрито та зухвало у присутності інших військовослужбовців висловлювала в його адресу нецензурну лексику, особисто ображала, чим принижувала честь та гідність, як офіцера так і громадянина України. Виникнення конфлікту зумовлено тим, що ОСОБА_8 усно повідомила ОСОБА_2 про те, що 09.04.2022 року не вийде на військову службу у зв`язку із хворобою, при цьому не надаючи жодного документа з медичного пункту, що засвідчував би факт хвороби.
11.04.2022 року командиром Військової частини НОМЕР_1 видано наказ (з адміністративно-господарської діяльності) № 181 “Про притягнення до дисциплінарної відповідальності”, яким за порушення військової дисципліни, а саме статті 1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, статті 11, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, на підставі пункту (в) статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на старшого радіотелефоніста інформаційно-телекомунікаційного вузла старшого солдата ОСОБА_1 накладено дисциплінарне стягнення «сувора догана». Обставини порушення полягали в тому, що 08.04.2022 року старший солдат ОСОБА_1 порушила правила військової дисципліни, а саме відкрито та зухвало у присутності інших військовослужбовців принижувала честь та гідність офіцера, шляхом нецензурного висловлювання в сторону старшого помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини старшого лейтенанта ОСОБА_6 . 
12.04.2022 року було складено акт про доведення наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 11.04.2022 року №181, яким засвідчено факт відмови від підпису та ознайомлення з зазначеним наказом командира в/ч з боку ОСОБА_1 з мотивів незгоди з дисциплінарним стягненням.
12.04.2022 року позивачем на ім`я командира Військової частини НОМЕР_1 направлено рапорт, яким вона доповіла, що 08.04.2022 року в приміщенні штабу Військової частини НОМЕР_1 старшим помічником начальника штабу з кадрів і стройової частини старшим лейтенантом ОСОБА_9 в черговий раз було допущено образливі та нецензурні висловлювання на її адресу. Підставою чергового приниження її честі та гідності стала її спроба заздалегідь попередити про свою хворобу і можливу відсутність на службі 09.04.2022 року. У відповідь позивач отримала звинувачення у неякісному лікуванні в період з 29.03.2022 року по 02.04.2022 року. Після чергової порції характеристики її особистості, вона не стрималась і була втягнута в конфлікт, який завершився взаємними звинуваченнями та образами. Після цього, за її відсутності, ОСОБА_9 написав рапорт про начебто вчинення нею правопорушення, приховавши, що він постійно вчиняє подібні дії стосовно неї, користуючись своєю посадою. Внаслідок поданого рапорту, до неї застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. При цьому, у відношенні позивача не було проведено жодної службової перевірки, не надано можливості надати пояснення. При прийнятті рішення про притягнення до відповідальності повністю проігноровано вимоги статті 86 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», відповідно до якого під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби. Зазначено про незрозумілість застосування одразу такого дисциплінарного стягнення як сувора догана, минаючи такі дисциплінарні стягнення як догана і зауваження.
Позивач, не погоджуючись з прийнятим відносно неї наказом та застосуванням дисциплінарного стягнення, звернулась з даним позовом до адміністративного суду.
Вирішуючи позовні вимоги щодо правомірності наказу відповідача від 11.04.2022 року № 181, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для його скасування, зважаючи на необґрунтованість оскаржуваного наказу.
Так, суд першої інстанції, погодившись з доводами відповідача щодо відсутності обов`язкових підстав для проведення службового розслідування, водночас звернув увагу на вимоги розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, яким встановлено, що з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка.
   З огляду на те, що під час застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани не було проведено ані службової перевірки, ані службового розслідування, суд дійшов висновку, що відповідачем не було здійснено жодних заходів для встановлення та перевірки факту порушення позивачем військової дисципліни, встановлення та доведення її вини у вчиненні правопорушення, без проведення службової перевірки, без відібрання пояснень у позивача та з`ясування обставин порушення.
Отже, не заперечуючи твердження відповідача, щодо того, що дії, вчинені позивачем можуть бути прикладом підриву авторитету старших начальників та нехтування честю офіцера, суд зазначив, що вчинення таких дій має бути перевірене та доведене у встановленому чинним законодавством порядку.
   Згідно висновку суду, наказ №181 від 11.04.2022 року не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства, оскільки останній прийнято необґрунтовано, тобто не з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення щодо неї.
Відповідачем на рішення суду подана апеляційна скарга, в якій наведені обставини вчинення позивачем дисциплінарного порушення, підстави накладення на неї дисциплінарного стягнення, а також доводи щодо відсутності підстав для обов`язкового проведення за вказаних обставин службового розслідування, а відповідно помилковості висновків суду щодо протиправності оскаржуваного наказу.
Відповідач вважає, що за вкладених обставин рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.
Судом апеляційної інстанції справу розглянуто за правилами ст. 311 КАС України.
Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів апелянта з огляду на таке.
 Спірні правовідносини врегульовано нормами Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу", Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України», Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України.
Статтею 2 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" передбачено, що порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Пунктом 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України встановлено загальні обов`язки військовослужбовців.
Так, необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Згідно пункту 26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення та провини несуть з урахуванням бойового імунітету, визначеного             Законом України             "Про оборону України" дисциплінарну, адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно пункту 128 цього Статуту, солдат зобов`язаний виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням військовослужбовців, шанувати честь і гідність товаришів по службі, додержуватися правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання.
Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Закон України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (надалі- Дисциплінарний статут).
Відповідно до п. 2 розділу 1 Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.
Відповідно пунктів 3 та 4 розділу 1 Дисциплінарного статуту, військова дисципліна досягається шляхом: виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі; особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання    Конституції   та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України; формування правової культури військовослужбовців; умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу; зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих; підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку; своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення; чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися             Конституції    та законів України,    Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; бути пильним, зберігати державну таємницю; додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків; не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно пункту 5 розділу 1 Дисциплінарного статуту, за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного    Законом України             "Про оборону України".
За змістом пункту 45 Дисциплінарного статуту, у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем, своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.
Види дисциплінарних стягнень визначені у пункті 48 Дисциплінарного статуту, зокрема, на військовослужбовців можуть бути накладені: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана тощо, застосування яких залежать від ступеню тяжкості вчиненого військовослужбовцем порушення військової дисципліни.
Відповідно пункту 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.
Відповідно пункту 86 Дисциплінарного статуту, якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир, який призначив службове розслідування, приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.
Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.
Підстави та механізм проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, а також військовозобов`язаних та резервістів визначено затвердженим наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017 року Порядком проведення службового розслідування у Збройних Силах України.
У пункті 2 Порядку наведене тлумачення таких термінів, як службова перевірка та службове розслідування.
Під службовою перевіркою розуміється комплекс заходів, які здійснюються відповідно до цього Порядку, з метою перевірки інформації про вчинення правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, встановлення осіб, які вчинили правопорушення.
Службовим розслідуванням є комплекс заходів, які проводяться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, а також встановлення ступеня вини особи (осіб), чиї дії або бездіяльність стали причиною вчинення правопорушення.
Виходячи з даного визначення, слід розуміти, що проведення службового розслідування може бути призначено не у кожному випадку порушення виконавської дисципліни, проте, з метою встановлення підстав для його проведення є обов`язковою службова перевірка, в процесі якої встановлюється інформація щодо правопорушення.
У розділі ІІ Порядку №608 вказані випадки, за яких службове розслідування може призначатися, і такі випадки стосуються невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до тяжких наслідків, чи завдали шкоди державі, а також в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб. 
Також у даному розділі передбачено випадки, коли службове розслідування не призначається, зокрема,  якщо причини та умови, що сприяли вчиненню правопорушення, ступінь вини, розмір заподіяної матеріальної шкоди та інші обставини, які мають значення для прийняття рішення командиром (начальником) про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення, не потребують додаткового встановлення (уточнення) або їх встановлено під час проведення інспектування, інвентаризації, аудиту, за рішенням суду.
В апеляційній скарзі відповідач наполягає на тому, що в спірному випадку обставини вчиненого позивачем правопорушення не потребували додаткового встановлення, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необхідність проведення службового розслідування.
З даного питання колегія суддів зауважує, що висновок суду першої інстанції є протилежним наведеному апелянтом.
Зокрема, суд зазначив, що призначення службового розслідування є правом, але не обов`язком особи, яка приймає рішення про притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та підстав, які передбачають обов`язкове призначення службового розслідування судом не встановлено.
Тому суд погодився з доводами відповідача щодо відсутності обов`язкових підстав для проведення службового розслідування.
      Водночас, суд зауважив, що згідно вимог розділу VII Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, з метою перевірки інформації про факт правопорушення, з`ясування наявності підстав для призначення службового розслідування, обставин порушення виконавської дисципліни, а також якщо особу правопорушника не встановлено, але виявлено факт правопорушення, проводиться службова перевірка, під час якої встановлюються: особа, яка вчинила дисциплінарне правопорушення або порушення виконавської дисципліни; обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни; не виконані або неналежно виконані військовослужбовцем розпорядження, доручення, вказівки начальників, службові обов`язки; наявність чи відсутність події, з приводу якої призначалась перевірка.
   Згідно обставин даної справи, відповідачем службова перевірка відносно позивача не проводилась, тобто не було здійснено заходів  з метою з`ясування обставин правопорушення або порушення виконавської дисципліни; наявність чи відсутність події вчинення правопорушення, що суд визнав порушенням порядку притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності та як наслідок, наявними підстави для визнання протиправним і скасування рішення відповідача про притягнення особи до дисциплінарної відповідальності.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає доводи апелянта безпідставними.
Відповідачем не наведено у апеляційній скарзі мотивів, за яких він вважає, що службова перевірка в даному випадку також не була обов`язковою.
Як зазначено вище, виходячи з приписів Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України службова перевірка має передувати прийняттю рішення або про призначення службового розслідування або про застосування дисциплінарного стягнення за наявності відповідних підстав. 
Виходячи з наявних у справі доказів та доводів сторін, службова перевірка відповідачем не проводилась, а відповідно, обставини (час, місце, спосіб, наслідки тощо) правопорушення або порушення виконавської дисципліни у належний спосіб встановлені не були. Не з`ясовано також і причини, що зумовили вчинення порушення, адже позивачу не було запропоновано надати відповідні пояснення щодо обставин порушення. Як зазначає позивач, та відповідачем на спростування наведеного не зазначено жодного аргументу та доказів, позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності виключно на підставі рапорту її безпосереднього керівника. Жодних пояснень у неї відібрано не було. Рапорт позивача щодо обставин події, а також причин, що їх зумовили, відповідачем не врахований. 
Таким чином, позивач була позбавлена можливості надати пояснення щодо обставин події під час вирішення питання про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, що свідчить про порушення її права на участь у процесі прийняття рішення відносно себе, а також про необґрунтованість оскаржуваного рішення. Доказів щодо відмови позивачем надати пояснення стосовно обставин порушення також не надано.
Статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже, наведене вище дає підстави для висновку, що відповідач фактично позбавив позивача права надати пояснення під час прийняття відносно неї рішення; не було дотримано принципу пропорційності; не враховано усі обставини, що мають значення для прийняття рішення, зокрема, рішення прийняте виключно на підставі свідчень потерпілої сторони та без врахування позиції сторони, щодо якої прийнято оскаржуване рішення. З огляду на викладене, оскаржуваний наказ, що прийнятий відповідачем без проведення службової перевірки, без відібрання пояснень у позивача та з`ясування обставин порушення нею дисципліни, не відповідає критеріям, встановленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, що є підставою для його скасування, оскільки зазначені процедурні порушення суттєво вплинули на зміст прийнятого рішення.
Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,- 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Військової частин НОМЕР_1 - залишити без задоволення.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі №160/6656/22  - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 328-329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.В. Чабаненко 

                               суддя                                                                      С.Ю. Чумак 

                               суддя                                                                      І.В. Юрко