ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 952/163/21  Номер провадження 22-ц/814/561/23	Головуючий у 1-й інстанції Яценко Є.І.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 лютого 2023 року 	м.Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Триголов В.М., Хіль Л.М.,
секретар Владіміров Р.В.,
з участю представника позивача – адвоката Орєхової Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником – адвокатом Орєховою Наталією Віталіївною,
на ухвалу Зачепилівського районного суду Харківської області від 18 січня 2022 року, постановлену суддею Яценко Є.І. (повний текст складено 21 січня 2022 року)
по справі за позовом  ОСОБА_1 до ТОВ «Надія» Красноградського району Харківської області про поновлення порушеного права,
за зустрічним позовом ТОВ «Надія» Красноградського району Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,
в с т а н о в и в:
26.02.2021 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Надія» про поновлення порушеного права.
В обґрунтування позову зазначає, що є власником земельної ділянки площею 4,92 га, кадастровий номер 6322281000:04:000:0135, розташованої в межах Забаринської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, цільове призначення – для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначена земельна ділянка перебувала в оренді відповідача згідно договору оренди земельної ділянки 25.10.2006, зареєстрованого 16.08.2007 у Зачепилівському районному відділі ХРФ ДП «Центр ДЗК» зі строком дії договору до 16.08.2027. Однак він, позивач, вказаний договір оренди земельної ділянки не підписував, що встановлено висновком судово-почеркознавчої експертизи від 26.11.2019 у справі №620/500/19 за його позовом про визнання договору оренди недійсним. Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 28.05.2020 його позовні вимоги задоволено, однак постановою Харківського апеляційного суду від 27.10.2020 вказане рішення скасовано. Встановивши факт відсутності його, ОСОБА_1 (орендодавця), волевиявлення на укладення оспорюваних договору оренди та додаткової угоди, апеляційний суд вказав, що ефективним способом захисту права позивача є звернення до суду з позовом про повернення земельної ділянки, яка є предметом оренди, а не визнання такого правочину недійсним.
Тому просив скасувати державну реєстрацію договору оренди земельної ділянки від 25.10.2006 зі змінами, внесеними додатковою угодою від 15.02.2011, щодо належної йому земельної ділянки та зобов`язати відповідача повернути йому, позивачу, цю ділянку.
30.03.2021 ТОВ «Надія» подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення суми грошових коштів у розмірі 246 307,28 грн. у якості повернення безпідставно набутого ОСОБА_1 майна товариства. В обґрунтування позову зазначає, що товариство виплатило позивачу у період фактичного виконання оспорюваного договору оренди за 2006-2020 роки 108 454,65грн. орендної плати, які той отримав безпідставно. Крім того, починаючи з 2019 ТОВ «Надія» значно покращило стан земельної ділянки внаслідок щорічного використання під час ведення господарської діяльності високоякісних добрив тощо. Фактичні витрати підприємства становлять 137 852,63 грн. За таких обставин, керуючись ст.1212 ЦК України просить задовольнити зустрічні позовні вимоги.
27.09.2021 ТОВ «Надія» заявило клопотання про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області від 18.01.2022 клопотання ТОВ «Надія» Красноградського району Харківської області про закриття провадження у справі задоволено.
Закрито провадження по цивільній справі №952/163/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Надія» Красноградського району Харківської області про поновлення порушеного права; зустрічним позовом ТОВ «Надія» Красноградського району Харківської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.
Ухвала вмотивована тим, що сторонами не заперечувалось та не спростовувалось, що між ними дійсно відбулися правовідносини оренди землі у відповідності до Договору оренди земельної ділянки №9 від 25.10.2006 та Додаткової угоди від 15.02.2011, відповідач використовував земельну ділянку з кадастровим номером: 6322281000:04:000:0135, а позивач в повній мірі отримував орендну плату від відповідача за таке використання. При цьому суд першої інстанції критично оцінив висновок почеркознавчої експертизи щодо підписання спірного правочину іншою особою, а не позивачем, оскільки, виконуючи умови згаданого договору, він проявив своє волевиявлення на його існування.
Тому районний суд прийшов до висновку про відсутність правових підстави для задоволення як первісного, так і зустрічного позовів, оскільки обумовлений договір його сторонами в повній мірі виконувався, не визнаний недійсним чи не розірваний в установленому законом порядку та діє по нинішній час. Такий стан речей спричиняє явище відсутності реального спору між сторонами справи, що є підставою для закриття провадження у справі згідно п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України.
Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Орєхова Н.В. подала до Харківського апеляційного суду апеляційну скаргу на вказану ухвалу. Посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить ухвалу скасувати та матеріали цивільної справи направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Заперечує висновок районного суду щодо відсутності предмета спору між сторонами у даній справі, оскільки при судовому розгляді справи №952/163/21 спір між сторонами не був врегульований. У зазначеній справі висновком судово-почеркознавчої експертизи підтверджено відсутність волевиявлення ОСОБА_1 на укладення договору оренди, він його не підписував, а отже договір є неукладеним. Тому саме з підстав відсутності волевиявлення на укладення договору оренди земельної ділянки позивач ОСОБА_1 звернувся в суд за захистом свого порушеного права шляхом скасування державної реєстрації спірного договору та повернення йому земельної ділянки.
Зазначає, що на час пред`явлення позову про поновлення порушеного права та на час постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали між сторонами залишилися неврегульовані питання, а саме, не скасовано державну реєстрацію договору оренди, на укладення якого у позивача було відсутнє волевиявлення, та не повернуто йому земельну ділянку, що вказує на наявність предмета спору.
Розпорядженням Верховного Суду від 25.03.2022 №14/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду – Полтавському апеляційному суду.
Ухвалам Полтавського апеляційного суду від 02.01.2023 відкрито апеляційне провадження та справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.
У суді апеляційної інстанції адвокат Орєхова Н.В. підтримала доводи апеляційної скарги. 
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в порядку ч.13 ст.128 ЦПК України, в судове засідання не з`явився, що відповідно до ч.2 ст.372 цього Кодексу, не перешкоджає розгляду справи за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, доводи представника позивача, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила такі обставини.
Як убачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , він у лютому 2021 року звернувся в суд з позовом про поновлення порушеного права шляхом скасування державної реєстрації договору оренди належної йому земельної ділянки, якою користується відповідач згідно договору оренди від 25.10.2006 зі змінами, внесеними відповідно до додаткової угоди від 15.02.2011, які він не підписував, а отже у нього було відсутнє волевиявлення на укладення вказаних правочинів. При цьому заявлені вимоги обґрунтовував висновками постанови Харківського апеляційного суду від 27.10.2020 у справі №620/500/19-ц за його позовом до ТОВ «Надія» про визнання правочинів недійсними та на висновок судово-почеркознавчої експертизи, яким підтверджено, що оспорювані правочини підписані не ним.
Задовольняючи клопотання відповідача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, районний суд виходив з того, що сторони фактично виконували істотні умови оспорюваних договорів, таким чином підтверджуючи договірні відносини, а отже предмет спору відсутній, що відповідно до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України є підставою для закриття провадження у справі.
Апеляційний суд з таким висновком не погоджується, оскільки він прийнятий з порушенням норм процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право назахист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 4 ЦПК України передбачено право кожної особи на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).
Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Предмет спору – це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову – це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Тобто, правові підстави позову – це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося не врегульованих питань.
Такі правові висновки викладені у Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати касаційного цивільного суду від 20.09.2021 у справі №638/3792/20.
Однак районний суд помилково викладене не врахував, встановивши фактичні обставини справи щодо укладення договору оренди, вдався до аналізу правових підстав заявлених позовів, та дійшов хибного висновку про відсутність предмета спору.
Враховуючи, що предметом первісного позову є належна позивачу земельна ділянка, яку відповідач використовує на підставі оспорених позивачем правочинів та не повертає позивачу, а отже існують неврегульовані між сторонами питання, тому застосування районним судом п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України і закриття провадження у справі є безпідставним.
За таки обставин апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу та скасовує ухвалу районного суду, а матеріали справи направляє до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись ст.ст.367,368, 379 п.п.3,4, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , поданою в його інтересах представником – адвокатом Орєховою Наталією Віталіївною, - задовольнити.
Ухвалу Зачепилівського районного суду Харківської області від 18 січня 2022 року – скасувати.
Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 16.02.2023.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 В.М. Триголов

                                                                               Л.М. Хіль