Справа № 443/487/22                                Головуючий у 1 інстанції: Равлінко Р.Г. 
Провадження № 22-ц/811/2503/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 
Провадження № 22-ц/811/2254/22

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
21 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
                головуючої: Н. П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
                при секретарі: О.О. Бадівській
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 серпня 2022 року та на додаткове рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 вересня 2022 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, -

                                               в с т а н о в и в: 

23 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 01.08.2022 року просив визнати недостовірною та такою, що порушує його право на повагу до честі, гідності та ділової репутації, інформацію, розповсюджену ОСОБА_2 у заяві, поданій до відділення поліції № 1 (м. Жидачів) Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 08.07.2021 року про вчинення ОСОБА_1 щодо останнього кримінального правопорушення (нанесення тілесних ушкоджень); зобов`язати ОСОБА_2 спростувати поширену відносно ОСОБА_1 недостовірну інформацію шляхом подання ОСОБА_2 до відділення поліції № 1 (м. Жидачів) Стрийського РУП ГУНП у Львівській області заяви наступного тексту спростування: «08.07.2021 року до відділення поліції № 1 (м. Жидачів) Стрийського РУП ГУНП у Львівській області мною, ОСОБА_2 , подано заяву, в якій написано недостовірні та неправдиві відомості відносно ОСОБА_1 , а саме те, що  ОСОБА_1 , житель с. Черемхів, який 08.07.2021 року приблизно в 11:00 год. в с. Черемхів поблизу моєї земельної ділянки бензопилою наніс мені удари в праву частину обличчя і праву ключицю, праву руку та мізинець правої руки, спричинивши мені тілесні ушкодження» та стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати.
Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування відмовлено.
Додатковим рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмір 8 000 (вісім тисяч) грн.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 .
       Вважає оскаржуване рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зазначає, що, відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції не врахував, що інформація, яка була зазначена відповідачем щодо нього в протоколі допиту свідка ОСОБА_3 (серпень 2021 року) та у заяві до поліції від 08 липня 2021 року, є недостовірною, а тому її поширення порушує його право на захист честі, гідності, ділової репутації, та підлягає спростуванню. Інформація про те, що він начебто побив громадянина ОСОБА_2 стала відомою мешканцям села Черемхів, де він проживає та працює, що впливає на його репутацію. Вважає, що інформація, зазначена ОСОБА_3 у проколі допиту свідка та у заяві про вчинення ним кримінального правопорушення за ч.1 ст.125 КК України, не є оціночним судженням та підлягає спростуванню. На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення судом незаконного рішення.
Просить рішення суду скасувати та постановити нове, яким позов задоволити. 
Додаткове рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 .
       Вважає додаткове рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
       Зазначає, що серед поданих представником відповідача доказів понесення ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у справі відсутній платіжний документ про сплату відповідачем 10 000 грн таких витрат. Задовольняючи частково вимоги відповідача про стягнення на його користь витрат на професійну правову допомогу, суд врахував вартість робіт адвоката Гриніва Т.В. щодо підготовки відзиву на позовну заяву, однак в матеріалах справи відзив на позовну заяву відсутній. Вважає, що розмір витрат адвоката є необґрунтованим та не відповідає принципу розумності.
       Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу відмовити.
       У засіданні суду апеляційної інстанціїпредставник відповідача ОСОБА_2 - Гринів Т.В. проти скарги заперечив.
       Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності по наявних матеріалах справи. 
       Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача Гриніва Т.В. , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних мотивів. 
       Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Відповідно до статті 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності.
Згідно ст.34 Конституції України, кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно обирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
       Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація.
       Відповідно до статті 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
       Згідно зі статтею 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
       Частиною 4 статті 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.
       Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
       Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України).
       За правилами, встановленими частиною третьою статті 277 ЦК, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.
З роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п.15 постанови від 27.02.09 року «Про судову практику у справах про захист гідності, честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вбачається, що недостовірною є інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
При розгляді справ даної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи - позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
       Встановлено, що 08.07.2021 року  ОСОБА_2 звернувся до ВП №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області з заявою, в якій просив притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 , який 08.07.2021 року приблизно о 11:00 год в с. Черемхів поблизу його земельної ділянки бензопилою наніс йому удари в праву частину обличчя і праву ключицю, ліву руку та мізинець правої руки, спричинивши йому тілесні ушкодження (а.с.59).
       Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.07.2022 року за заявою ОСОБА_2 ВП №1 Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області внесено відомості про вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, номер кримінального провадження 12021142200000096 (а.с.34).
       Звертаючись до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації, визнання інформації недостовірною та її спростування, ОСОБА_1 посилався на те, що зазначена у заяві ОСОБА_2 від 08.07.2021 року інформація щодо нього є недостовірною, доведеною до відома багатьох осіб та такою, що завдає шкоди його особистим немайновим інтересам. 
       Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів не може розглядатися як дії, що порушують честь, гідність та ділову репутацію позивача, оскільки таке звернення спрямоване на захист та відновлення порушених конституційних прав заявника. При цьому, матеріали справи не містять належних доказів того, що зазначена відповідачем інформація про вчинене ОСОБА_1 щодо нього кримінальне правопорушення, є такою, що спрямована на приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, є недостовірною та доведеною відповідачем до відома хоча б одній особі. Обставини, на які посилається позивач, не можуть вважатись поширенням інформації, як обов`язковий елемент юридичного складу правопорушення, для складу якого є необхідним наявність сукупності обставин, що може бути підставою для задоволення позову про захист честі, гідності та ділової репутації особи.
       З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю, оскільки звернення ОСОБА_2 до правоохоронних органів з метою перевірки компетентними органами незаконних, на його думку, дій позивача свідчить про реалізацію особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, та не є поширенням недостовірної інформації щодо ОСОБА_1 , що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 31 травня 2021 року у справі № 638/9228/18 та у постанові Верховного Суду від 09 листопада 2020 року у справі № 752/5766/16-ц, в якій зазначено, що у разі, якщо особа звертається до юридичної особи із зверненням про проведення перевірки певних обставин і в якому міститься та чи інша інформація, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою права, передбаченого Законом України «Про звернення громадян», а не поширення недостовірної інформації.
       Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. 
       Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
       Частиною 2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
       Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       Згідно ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 
               Частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
       Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.
       Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
       Встановлено, що 01.07.2022 року між адвокатом Гринівим Т.В. та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.51).
       Згідно розрахунку вартості робіт адвоката, адвокат Гринів Т.В. відповідно до договору про надання правової допомоги надав ОСОБА_2 наступну правову допомогу: ознайомлення з матеріалами справи та вивчення правової позиції - вартість 2 год. роботи 2 000,00 грн; підготовка відзиву на позовну заяву у цивільній справі №443/487/22 - вартість 3 год. роботи 3 000,00 грн; участь у судових засіданнях в суді першої інстанції - вартість 5 000 грн незалежно від кількості судових засідань (а.с.52), що в сумі становить 10000 грн.
       Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів ознайомлення представника відповідача з матеріалами справи, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність обгрунтвоаних підстав для стягнення з позивача на користь відповідача 8 000 грн витрат на професійну правову допомогу.
       З таким висновком суду колегія суддів погоджується, оскільки розмір правової допомоги визначено судом з урахуванням доводів сторін на обґрунтування розміру витрат на правову допомогу, складності справи, часу, затраченого адвокатом, та обсягу наданих ним послуг.
Доводи апеляційної скарги про відсутність у матеріалах справи платіжного документу про сплату відповідачем 8 000 грн витрат на правову допомогу не беруться колегією суддів до уваги, оскільки згідно висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. 
Що стосується доводів скарги про невиконання представником відповідача умов договору про надання правової допомоги в частині підготовки відзиву на позовну заяву, то такі спростовуються матеріалами справи, в яких наявне заперечення Гриніва Т.В. на позовну заяву ОСОБА_1 (а.с. 46-50).
       З наведених мотивів підстав для скасування рішення та додаткового рішення суду колегія суддів суду не вбачає.     
       Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
  п о с т а н о в и в:   

       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 серпня 2022 року та на додаткове рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 вересня 2022 року залишити без задоволення. 
       Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 серпня 2022 року та додаткове рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 02 вересня 2022 року залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 03 березня 2023 року.        

Головуючий:         Н.П. Крайник 

Судді:                Я.А. Левик

                                                                               М.М. Шандра