ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2023 року 
м. Київ

справа №688/1752/18
адміністративне провадження № К/990/32440/22  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Шишова О.О.,
суддів: Дашутіна І.В., Яковенка М.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження справу 
за позовом  ОСОБА_1 до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року (постановлену в складі колегії суддів: головуючого судді Мацького Є.М., суддів Залімського І.Г., Сушка О.О.)
УСТАНОВИВ:
І. Обставини справи
1. У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України від 28.02.2018 року №0179/40000/17 у справі про порушення митних правил.
2. Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
3. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.
3.1. Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил змінено з підстав, вказаних в мотивувальній частині постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року. В іншій частині рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02липня 2018 року залишено без змін.
4. 21 липня 2022 року до Сьомого апеляційного адміністративного суду надійшла заява ОСОБА_1 про перегляд постанови від 15 серпня 2018 року за виключними обставинами. 
4.1. Обґрунтовуючи заяву позивач зазначив, що підставою для звернення до суду із даною заявою стало те, що 15 червня 2022 року Другий сенат Конституційного Суду України ухвалив рішення у справі № 3-321/2019(7780/19, 91/21) за конституційними скаргами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 485 Митного кодексу України. За результатами розгляду вказаних конституційних скарг Другий сенат Конституційного Суду України визнав таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 Митного кодексу України.
4.2. ОСОБА_1 просив переглянути постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2018 по справі №688/1752/18.
ІІ. Рішення апеляційної інстанцій і мотиви його ухвалення
5. Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від  02 листопада 2022 року, у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за виключними обставинами постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 червня 2018 року у справі №688/1752/18 - відмовлено.
6. Приймаючи вказану ухвалу, суд апеляційної інстанцій виходив з того, законні підстави для задоволення заяви позивача відсутні, адже постанова Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15.08.2018 року не передбачає механізму примусового виконання. Також суд зазначив, що встановлення Конституційним Судом України неконституційності окремого положення закону, застосованого судом при вирішенні справи, надає лише право на перегляд такого судового рішення за виключними обставинами, а не є беззаперечною обставиною за наявності якої суд зобов`язаний ухвалити судове рішення на користь особи, яка звертається із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.
ІІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
7. Позивач подав касаційну скаргу на вказане судове рішення з підстави, передбаченої частини третьої статті 328 КАС України, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати його та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. 
Так, автор скарги посилається  те, що не було враховано позицію Касаційного господарського суду  висловлену в постанові від 27 вересня 2022 року справі №924/57/19, а також висновки Великої Палати Верховного Суду в постанові від 18 листопада 2020 року у справі № 4819/49/19.
Аргументи скарги зводяться до того, шо рішення КСУ має пряму (перспективну) дію в часі і застосовується щодо тих правовідносин, які тривають або виникли після його ухвалення. Якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення КСУ однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого вішення КСУ. Тобто рішення КСУ поширюється на правовідносини, які виникли після його ухвалення, а також на правовідносини, які виникли до його ухвалення, але продовжують існувати (тривають) після цього.
Отже, при вішення про перегляд вішення за виключними обставинами, обов`язковою умовою є встановлення чи фактично виконана постанова Хмельницької митниці, оскільки не є однією з обов`язкових передумов для перегляду судового вішення за виключними обставинами, так і тієї істотної обставини, що з огляду на невиконання постанови Хмельницької митний. Спірні правовідносини в цій справі після ухвалення зазначеного рішення КСУ продовжують існувати (тривають), у зв`язку з чим не можуть вважатися такими, що припинилися.
Наразі постанова у справі про порушення митних правил №0179/40000/17 від 28.02.2018 року, винесену заступником начальника Хмельницької митниці ДФС - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Юровським К.В., не виконана та перебуває на примусовому виконанні в Шепетівському відділі державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), отже правовідносини, що виникли між ОСОБА_1 , та Хмельницькою митницею Державної Фіскальної служби України не припинились та є діючими, а тому відповідно до висновків Верховного Суду, якщо правовідносини тривалі і виникли до ухвалення рішення КСУ, однак продовжують існувати після його ухвалення, то на них поширюється дія такого рішення КСУ,  навіть якщо воно було прийняте після прийняття  оскаржуваного рішення, у зв`язку з вказаним, вважаємо, висновки Сьомого апеляційного адміністративного суду стосовно того, що рішення Конституційного СУДУ України від 15 червня 2022 року не може бути застосовано до спірних правовідносин, що виникли до його прийняття є протиправним та такими, що ґрунтується на поверхневим вивченні матеріалів справи.
8. Верховний Суд ухвалою від 07 грудня 2022 року відкрив касаційне провадження з підстави, передбаченої частиною третьою статті 328 КАС України.
9. Станом на час розгляду справи письмового відзиву на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходило, що не перешкоджає її розгляду по суті. 
ІV. Нормативне регулювання й оцінка Верховного Суду
10. Завданням адміністративного судочинства у силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
11. Приписами частини першої статті 341 КАС України визначено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
12. Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також, виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
13. Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
14. Відповідно до приписів частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
15. Згідно з пунктом першим частини п`ятої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.
15. 15 червня 2022 року Другий сенат Конституційного Суду України ухвалив рішення у справі № 3-321/2019 (7780/19, 91/21), яким визнав таким,  що не відповідає Конституції України (є неконституційним), абзац другий статті 485 Митного кодексу України. Абзац другий статті 485 Митного кодексу України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
16. Частиною другою статті 152 Конституції України передбачено, що закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність.
17. Відповідно до статті 1 Закону України «Про Конституційний Суд України» Конституційний Суд України (далі - Конституційний Суд або Суд) є органом конституційної юрисдикції, який забезпечує верховенство Конституції України, вирішує питання про відповідність Конституції України законів України та у передбачених Конституцією України випадках інших актів, здійснює офіційне тлумачення Конституції України, а також інші повноваження відповідно до Конституції України.
18. За приписами статті 91 Закону України «Про Конституційний Суд України» акти або окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.
19. Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
20.  Згідно з резолютивною частиною 15 червня 2022 року Другий сенат Конституційного Суду України ухвалив рішення у справі № 3-321/2019(7780/19, 91/21) положення абзацу другого статті 485 Митного кодексу України, визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.
21. Із змісту наведеного слідує, що дія положень абзацу другого статті 485 Митного кодексу України, втратила чинність з 15 червня 2022 року, при цьому така не має зворотної сили.
22. Тому, рішення Конституційного Суду від 15 червня 2018 у справі № 3-321/2019(7780/19, 91/21) не може бути застосовано до правовідносин з приводу скасування постанови Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України від 28.02.2018 року №0179/40000/17.
23. Ураховуючи, що на час ухвалення постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року положення абзацу другого статті 485 Митного кодексу України були чинними, втратили чинність лише з 15 червня 2022 року, тому правильним є висновок суду апеляційної інстанції про те, що відсутні підстави для скасування постанови Вінницького апеляційного адміністративного суду від 15 серпня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницької митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови у справі про порушення митних правил.
24. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19 листопада 2018 року у справі №755/4893/18.
25. З огляду на викладене, касаційний суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про наявність підстав для залишення заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами без задоволення, суд апеляційної інстанції не допустив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які могли б бути підставою для скасування судового рішення, а тому касаційну скаргу позивача слід залишити без задоволення.
26. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
27. Згідно з частиною першою статті 350 статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень.
V. Судові витрати 
28. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.
29. Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
2.Ухвалу Сьомого апеляційного адміністративного суду від 02 листопада 2022 року у справі № 688/1752/18 залишити без змін.
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О.О. Шишов 
Судді                                                                                                    І.В. Дашутін
                                                                                                                                    М.М. Яковенко