Справа № 464/6233/21                                 Головуючий у 1 інстанції: Борачок М.В. 
Провадження № 22-ц/811/3280/22                         Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

        13 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

                головуючого – судді Цяцяка Р.П., 
                суддів Ванівського О.М. та Шеремети Н.О.,
за участю секретаря Цьони С.Ю.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 07 лютого 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2021 року адвокати Балюк Сергій Миколайович та Балюк Олена Сергіївна в інтересах ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» та ОСОБА_2 , у якому просили стягнути з ПАТ «НАСК «Оранта» на користь позивача 43 759 грн. 93 коп., а з ОСОБА_2 – 82 035 грн. 50 коп.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 28.01.2021 року у м. Львові відбулася дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю належного позивачу на праві власності автомобіля марки Toyota Land Cruiser 200, д.р.н. НОМЕР_1 , та автомобіля марки Skoda Felicia, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , внаслідок якої згадані транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Skoda Felicia відповідача ОСОБА_2 , винного у ДТП, застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта», яке 07.04.2021 року здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 86 240 грн. 07 коп.
Розмір страхового відшкодування, визначений ПАТ «НАСК «Оранта», позивач вважає неповним та неправильним, покликаючись на виконаний на його замовлення Висновок експертного автотоварозначого дослідження № 54 від 29.03.2021 року, відповідно до якого на момент дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Land Cruiser 200 становила 212 035 грн. 50 коп., а вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику згаданого автомобіля внаслідок його пошкодження під час ДТП 28.01.2021 року становить 176 895 грн. 80 коп.
Відтак, враховуючи встановлений договором обов`язкового страхування ліміт відповідальності страховика у розмірі 130 000 грн., сума недоплаченого страхового відшкодування, яка підлягає стягненню із відповідача ОСОБА_2 , становить 43 759 грн. 93 коп. (130 000 грн. – 86 240 грн. 07 коп.).
Статтею 1194 ЦК України встановлено, що позивач має право на стягнення із винної у ДТП особи різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, а відтак позивач вважає, що з ОСОБА_2 , як винної у ДТП особи, підлягає до стягнення на його користь 82 035 грн. 50 коп. (212 035 грн. 50 коп. – 130 000 грн.) (а.с. 2-8).
Оскаржуваним рішенням позов задоволено повністю.
Стягнуто із Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь ОСОБА_3   43 759 грн. 93 коп. недоплаченого страхового відшкодування та 437 грн. 59 коп. судового збору.
Стягнуто із ОСОБА_2  на користь ОСОБА_3  82 035 грн. 50 коп. відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та 820 грн. 35 коп. судового збору (а.с. 105-113).

Дане рішення оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 .
Апелянт просить оскаржуване рішення в частині позовних вимог до ОСОБА_2 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 , покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.
Звертає увагу на те, що судом справу було розглянуто за відсутності відповідача ОСОБА_2 , який не був належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, а також на те, що у Висновку № 54 експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку та ринкової вартості КТЗ від 29.03.2021 року, виконаного на замовлення позивача експертом Вербовим В.В., не зазначено, що згаданий експерт попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Покликається на те, що розмір заподіяної шкоди встановлював страховик (відповідач ПАТ «НАСК «Оранта»), який і виплатив позивачу страхове відшкодування після складання висновку експертом(а.с. 127-130).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 
-        цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);
-        суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);
-        обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
-        доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
-        належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);
-        жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).
Як встановлено судом, стверджується матеріалами справи та визнається (не заперечується) всіма учасниками справи (а, відтак, доказуванню не підлягає) те, що:
-28.01.2021 року у м. Львові в результаті зіткнення автомобіля марки Toyota Land Cruiser 200, д.р.н. НОМЕР_1 , власником якого є позивач ОСОБА_3 , та автомобіля марки Skoda Felicia, д.р.н. НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_2 , мала місце ДТП, внаслідок якої згадані транспортні засоби отримали механічні пошкодження і винним у якій постановою суду від 19 лютого 2021 року визнано ОСОБА_2 , який цю вину і сам визнав (а.с. 12);
- цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки Skoda Felicia відповідача ОСОБА_2 була застрахованою в ПАТ «НАСК «Оранта», яке 07.04.2021 року здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 86 240 грн. 07 коп. (а.с. 71-86).

Вважаючи розмір виплаченого страхового відшкодування заниженим, ОСОБА_3 звернувся з заявою до експерта-автотоварознавця ОСОБА_4 з проханням провести автотоварознавче дослідження пошкодженого в ДТП автомобіля марки Toyota Land Cruiser 200, д.р.н. НОМЕР_1 .
Згідно Висновку № 54 експертного автотоварозначого дослідження від 29.03.2021 року, на момент дослідження вартість відновлювального ремонту автомобіля Toyota Land Cruiser 200 становила 212 035 грн. 50 коп., а вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику згаданого автомобіля внаслідок його пошкодження під час ДТП 28.01.2021 року становить 176 895 грн. 80 коп. (а.с. 20-70).
Однак, ПАТ «НАСК «Оранта» двічі (27.04.2021 року та 26.07.2021 року) відмовляла позивачу у доплаті страхового відшкодування, мотивуючи ці відмови тим, що «не вбачає підстав для доплати страхового відшкодування у заявленому розмірі» (а.с. 18-19, 71-72).
Відтак, виник спір з приводу, як розміру страхового відшкодування, так і розміру завданих власнику автомобіля марки Toyota Land Cruiser 200, д.р.н. НОМЕР_1 , в ДТП збитків в цілому.

У позовній заяві наведено детальні обґрунтування того, що саме спонукало позивача звернутися до експерта-автотоварознавця ОСОБА_4 з проханням провести автотоварознавче дослідження пошкодженого в ДТП автомобіля марки Toyota Land Cruiser 200, д.р.н. НОМЕР_1 , і чому саме Висновок цього експертного автотоварозначого дослідження від 29.03.2021 року слід приймати до уваги при визначенні розміру завданих позивачу в ДТП збитків, а не розрахунок страхового відшкодування здійснений ПАТ «НАСК «Оранта», як співвідповідачем по даній справі.
Як стверджується матеріалами справи, ПАТ «НАСК «Оранта» отримало від суду копію вищезгаданої позовної заяви з додатками та ухвалу суду про відкриття провадження у справі (з пропозицією подати до суду протягом 15 днів відзив на позовну заяву; а.с.90-91, 97), однак згаданий відповідач відзиву на позов (заперечень тощо) до суду так і не подав.
Як також стверджується матеріалами справи, ПАТ «НАСК «Оранта» ще 18.02.2022 року отримало копію рішення суду від 07.02.2022 року (а.с. 122), однак це рішення суду ПАТ «НАСК «Оранта» в апеляційному порядку оскарженим також не було.
Вищенаведене дає підстави для висновку про те, що ПАТ «НАСК «Оранта» (як співвідповідач по справі) погодилось, як з доводами позовної заяви, так і з висновками суду (в тому числі – і щодо недоліків розрахунку страхового відшкодування, проведеного ПАТ «НАСК «Оранта»), які викладені в оскаржуваному ОСОБА_2 рішенні суду.
Апелянтом не подано до суду контрдоводів (своїх розрахунків тощо) на доводи (розрахунки, переліки ремонтних робіт та запасних частин тощо), які містяться у Висновку № 54 експертного автотоварозначого дослідження від 29.03.2021 року, який подано позивачем до суду в обґрунтування заявлених ним позовних вимог. 
За вищенаведених обставин в їх сукупності доводи апеляційної скарги стосовно того, що саме розрахунок страхового відшкодування, проведений ПАТ «НАСК «Оранта», є належним та допустимим доказом по даній справі, який має перевагу над Висновком № 54 експертного автотоварозначого дослідження від 29.03.2021 року, до уваги прийматися не можуть.

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Безспірним є те, що пошкоджений в ДТП автомобіль позивача марки Toyota Land Cruiser 200, д.р.н. НОМЕР_1 , потребує ремонту, тобто – витрат, яких позивач зазнав у зв`язку з його пошкодженням в ДТП з вини відповідача ОСОБА_2 , і на відшкодування яких у повному обсязі він має право у відповідності до вищезгаданої статті 22 ЦК України.
В той же час, статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням (зокрема) зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Тобто, як вбачається з наведеного, на страховику (у нашому випадку – ПАТ «НАСК «Оранта») не лежить обов`язок відшкодувати всі збитки (як це передбачено статтею 22 ЦК України) заподіяні особою, цивільно-правова відповідальність якої є застрахованою, а лише їх частину («з урахуванням … зносу»). 
А за змістом статті 1194 ЦК України, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність (у нашому випадку – відповідач ОСОБА_2 ), завданої нею шкоди, різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) повинна сплатити потерпілому (в нашому випадку – позивачу) саме ця особа.
В той же час, апелянт, вважаючи розрахунок страхового відшкодування, здійснений ПАТ «НАСК «Оранта», належним та допустимим доказом, просить відмовити з задоволенні позовних вимог до нього у повному обсязі, хоча згідно згаданого розрахунку страхового відшкодування вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Toyota Land Cruiser 200, д.р.н. НОМЕР_1 , становить 123 776 грн. 86 коп., що значно більше від виплаченого страхового відшкодування у розмірі 86 240 грн. 07 коп. 
За вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що відсутні правові підстави для зменшення розміру шкоди, який присуджено оскаржуваним рішенням до стягнення з відповідача ОСОБА_2  на користь позивача (оскільки згаданим апелянтом не подано до суду своїх розрахунків суми, на яку підлягає до зменшення сума присуджена до стягнення судом), а тим більше – відсутні правові підстави для відмови у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 у повному обсязі (вимога про що міститься у апеляційній скарзі).

Як стверджується матеріалами справи, судом першої інстанції всі документи разом з судовими повістками надсилалися на адресу офіційної реєстрації відповідача ОСОБА_2 (зазначену ним самим і у поданій до суду апеляційній скарзі), однак вся кореспонденція, надіслана судом ОСОБА_2 , поверталася без вручення її адресату – з довідками пошти «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 98, 100-101, 103-104).
Апеляційна скарга не містить доводів стосовно причин неотримання апелянтом вищезгаданої кореспонденції з суду.
За змістом частини 2 статті 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для (зокрема) скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Як вже зазначалося вище, за підсумками апеляційного розгляду справи колегія суддів прийшла до висновку про відсутність правових підстав для зменшення розміру коштів, присуджених оскаржуваним рішенням до стягнення з відповідача ОСОБА_2 , або для відмови у задоволенні позовних вимог до нього у повному обсязі, тобто – до висновку про те, що суд вирішив дану справу правильно. А, відтак, до висновку про недоцільність скасування оскаржуваного рішення з одних лише формальних підстав – з подальшим ухваленням такого ж рішення в апеляційному порядку.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, що судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають.
Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (пункт 1 частини шостої статті 19 ЦПК України).
Згідно з частиною дев`ятою наведеної статті для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2023 року - 2 684, 00 грн.
Предметом позову у цій справі є майнові вимоги про стягнення з відповідачів сумарно 125 795 грн. 43 коп.
Відтак, ціна позову у цій справі складає 125 795 грн. 43 коп., що станом на 01 січня 2023 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 684, 00 грн. х 100 = 268 400, 00 грн).
Урахувавши, що ціна позову у цій справі становить 125 795 грн. 43 коп., судові рішення, ухвалені у такій справі, не підлягають касаційному оскарженню відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384, 389 частина 3 пункт 2 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 
П О С Т А Н О В И В:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , залишити без задоволення, а рішення Сихівського районного суду міста Львова від 07 лютого 2022 року- без змін.
Відновити дію рішення Сихівського районного суду міста Львова від 07 лютого 2022 року.
Постанова апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 13 лютого 2023 року.

       Головуючий:                                                Цяцяк Р.П.

       Судді:                                                                Ванівський О.М.

                                                                        Шеремета Н.О.