Дата документу 20.02.2023 Справа № 336/1759/22

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

 
         Єдиний унікальний № 336/1759/22                                            Головуючий у 1 інстанції 
         № провадження 22-ц/807/561/23  Дацюк О.І.
Доповідач: Бєлка В.Ю.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2023 року                                                м. Запоріжжя

Запорізький Апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
       Головуючого:                Бєлки В.Ю.
               Суддів:                        Кухаря С.В.
                               Онищенка Е.А.

       розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,
В С Т А Н О В И В:
У травні 2022 року  ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що з 25 листопада 2011 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем по справі.
Від шлюбу мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносити між ними припинені з вересня 2020 року.
Донька проживає разом з нею.
Вказує, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків щодо утримання дитини, жодної матеріальної допомоги не надає.
Зазначає, що самій дуже складно в сучасних економічних умовах забезпечити дитину всім необхідним для її нормального розвитку.
В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги не надає, у позасудовому порядку вирішити дане питання неможливо. 
Посилаючись на зазначені обставини просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позову і до повноліття дитини. 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 06 травня 2022 року до досягнення повноліття ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 992,40 грн.
У апеляційній скарзі  ОСОБА_1 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апеляційну скаргу мотивує тим, що було порушено право особи на захист своїх цивільних прав та інтересів, шляхом неналежного повідомлення особи про судовий розгляд. Судом залишилось поза увагою, що позивач знала актуальні засоби зв`язку з відповідачем та могла вказати їх для належного сповіщення про судовий розгляд. Просить скасувати рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1, ч. 2 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.
Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу поданого представником позивача ОСОБА_7 рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга не містить доводів, які б спростовували висновки наведені у рішенні. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін.
Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку (частина перша статті 8 Закону України "Про охорону дитинства").
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.
Судом встановлено, що, 25.11.2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 368, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, видане Жовтневим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції.
Після реєстрації шлюбу, ОСОБА_8 змінила прізвище на « ОСОБА_2 ».
Згідно зі свідоцтвом про народження, батьками неповнолітньої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
За відомостями Департаменту реєстраційний послуг ЗМР, неповнолітня ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 23.05.2014 року по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
За цією адресою також зареєстрована матір неповнолітньої, позивач ОСОБА_2 . 
Також за цією адресою зареєстрований і відповідач ОСОБА_1 .
Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Як вказує ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідач не скористався своїм правом надання заперечень з приводу підстав для стягнення та розміру аліментів, тому суд дійшов висновку для задоволення позовних вимог в повному обсягу.
Згідно із ч.1 ст.191 СК України, ч.1 ст.430 ЦПК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, а рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.
З матеріалів справи вбачається, що справа розглянута в порядку спрощеного позовної провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Глава 10 ЦПК України регламентує розгляд справи у порядку спрощеного провадження.
Статтею 279 ЦПК України передбачені особливості розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження.
З огляду на зазначене, доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи колегія суддів оцінює критично, оскільки із матеріалів справи вбачається, що суд здійснював розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику (повідомлення) учасників справи.
Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.2 ст.376 ЦПК України, порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом другої інстанції не встановлено.
Таким чином дії суду і судове рішення повністю відповідає вимогам закону і не є підставою для скасування рішення суду.
За результатами апеляційного розгляду, суд апеляційної інстанції вважає, що суд попередньої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює та прийшов до вірного висновку про задоволення позову.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13 вересня 2022 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справ, зазначений строк обчисляються з дня складання повного тексту постанови.
Повна постанова складена 20 лютого 2023 року.

               Головуючий:                                                        В.Ю. Бєлка
                                                       
Судді:                                                                С.В. Кухар

                                                               Е.А. Онищенко