ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2023 року

м. Київ

справа № 380/3481/20
провадження № К/990/3953/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Стрелець Т.Г., розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про стягнення коштів, за касаційною скаргою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Львівського окружного адміністративного суду у складі судді Карп`як О.О. від 08 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Судової-Хомюк Н.М.,                 Носа С.П., Шинкар Т.І. від 07 грудня 2021 року, 

УСТАНОВИВ:

Вступ

Постановою НКРЕКП на відповідача накладено штраф у розмірі 850000,00 грн, який в силу вимог статті 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», відповідач мав сплатити до 22 січня 2020 року. У зв`язку з несплатою AT «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у встановлений строк суми штрафів, позивачем на вказані суми нараховано пеню. У зв`язку із виниклою у АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» заборгованістю в сумі 1700000,00 грн, НКРЕКП звернулась до суду з позовом. Рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції, у задоволенні позовних вимог було відмовлено. Відмову обґрунтовано тим, що постанова НКРЕКП, на підставі якої у відповідача виникла заборгованість, скасована у судовому порядку.

Зважаючи на підстави позову, доводи учасників справи та підстави відкриття касаційного провадження, Суду слід дати відповідь на такі питання: 1) чи набуває преюдиційного значення рішення у справі, у якій оскаржується постанова Регулятора, зокрема про накладення штрафу; 2) чи виникає у суб`єкта господарювання обов`язок щодо сплати штрафу у разі скасування судовим рішенням, що набуло законної сили, постанови Регулятора про накладення штрафу?

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» про стягнення коштів, у якому просила:
- стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз»               1700000,00 грн в дохід Державного бюджету України.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року, у задоволенні позовних вимог Національній комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було відмовлено.

3. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 06 грудня 2019 року № 2647, на підставі якої у відповідача виникла заборгованість скасована рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі № 380/580/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

4. Не погоджуючись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг звернулась із касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ 

5. Судами попередніх інстанцій установлено, що постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 06 грудня 2019 року  № 2647 «Про накладення штрафу на АТ Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу», відповідно до пунктів 11, 12 частини першої статті 17, статей 19, 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» накладено штраф у розмірі 850000,00 грн на АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» за порушення пункту 2.1 глави 2 Ліцензійних умов щодо здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу з дотриманням вимог Закону України «Про ринок природного газу», чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу, а саме положень статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в частині обов`язку суб`єкта господарювання допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом.

6. Постанову Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 06 грудня 2019 року № 2647 АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» отримано 23 грудня 2019 року. Ураховуючи вимоги статті 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», відповідач мав сплатити штраф до 22 січня 2020 року.

7. У зв`язку з несплатою AT «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у встановлений строк суми штрафів, позивачем на вказані суми нараховано пеню.

8. У зв`язку із виниклою у АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» заборгованістю в сумі 1700000,00 грн, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг звернувся до суду з позовом.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

9. Касаційна скарга обґрунтована відсутністю висновку Верховного Суду щодо застосування вимог частини третьої статті 5 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг», якою прямо визначено, що оскарження рішень Регулятора не зупиняє їх виконання. 

10. Скаржник вказує на те, що суди першої та апеляційної інстанцій допустили неправильне застосування положень частини третьої статті 5 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», внаслідок чого, на думку скаржника, дійшли неправильних висновків про відсутність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідача заборгованості в сумі 1700000,00 грн.

11. На думку скаржника, неправильне застосування цієї норми права полягає у тому, що суди першої та апеляційної інстанцій всупереч приписам частини третьої статті 5 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», відповідно до якої рішення Регулятора можуть бути оскаржені в судовому порядку, проте таке оскарження не зупиняє їх виконання, та враховуючи, що на дату звернення Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг з позовом до суду постанова від 06 грудня 2019 року № 2647 була чинною, протиправно відмовили у задоволені позову про примусове стягнення добровільно несплаченої суми штрафу за цією постановою.

12. Також скаржник зазначає, що судами попередніх інстанцій порушено норми процесуального права, у зв`язку з неналежним, на думку скаржника, розглядом поданого Національною  комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг клопотання про зупинення провадження у справі № 380/3481/20 до остаточного вирішення Верховним Судом справи № 380/580/20. За твердженням скаржника, у ході розгляду саме справи № 380/580/20 буде встановлено правомірність винесення Національною  комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг постанови № 2647, пунктом 1 резолютивної частини якої накладено на АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» штраф, стягнення якого, зокрема, є предметом спору у справі № 380/3481/20.

13. АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» подало відзив на касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року, у якому воно просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Релевантні джерела права

14. Відповідно до частин першої - третьої статті 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП, Регулятор) є постійно діючим центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який утворюється Кабінетом Міністрів України.
Особливості спеціального статусу Регулятора обумовлюються його завданнями і повноваженнями та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливостях організації та порядку діяльності Регулятора, в особливому порядку призначення членів Регулятора та припинення ними повноважень, у спеціальних процесуальних засадах діяльності Регулятора та гарантії незалежності в прийнятті ним рішень у межах повноважень, визначених законом, встановленні умов оплати праці членів та працівників Регулятора.
Регулятор є колегіальним органом, що здійснює державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

15. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» Регулятор здійснює державне регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави, забезпечення енергетичної безпеки, європейської інтеграції ринків електричної енергії та природного газу України.
Регулятор здійснює державне регулювання шляхом:
1) нормативно-правового регулювання у випадках, коли відповідні повноваження надані Регулятору законом; 
2) ліцензування діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг; 
3) формування цінової і тарифної політики у сферах енергетики та комунальних послуг та реалізації відповідної політики у випадках, коли такі повноваження надані Регулятору законом; 
4) державного контролю та застосування заходів впливу; 
5) використання інших засобів, передбачених законом.

16. Статтею 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» передбачено, що за порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції у вигляді: 
1) застереження та/або попередження про необхідність усунення порушень; 
2) накладення штрафу; 
3) зупинення дії ліцензії; 
4) анулювання ліцензії.
За порушення законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг до посадових осіб суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у відповідній сфері, Регулятор може застосовувати санкції.
У разі виявлення порушень законодавства у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор у 30-денний строк з дня складення акта перевірки розглядає питання відповідальності суб`єкта господарювання, його посадових осіб на своєму засіданні та приймає рішення про застосування до суб`єкта господарювання санкцій та/або застосування адміністративного стягнення до посадової особи такого суб`єкта господарювання. При застосуванні санкцій Регулятор має дотримуватися принципів пропорційності порушення і покарання та ефективності санкцій, які мають стримуючий вплив.
Регулятор застосовує штрафні санкції до суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у розмірах, встановлених цим Законом, законами України «Про ринок електричної енергії», «Про ринок природного газу».
Суб`єкти господарювання, на яких накладено штраф, зобов`язані сплатити його у 30-денний строк з дня одержання копії рішення про накладення штрафу, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.
За кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі 1,5 відсотка суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням Регулятора.
Суми стягнутих штрафів та пені зараховуються до Державного бюджету України.
Протягом п`яти робочих днів з дня сплати штрафу суб`єкт господарювання зобов`язаний надіслати Регулятору документи, що підтверджують сплату штрафу.
У разі відмови від сплати штрафу та пені їх примусове стягнення здійснюється на підставі відповідного рішення суду за позовом Регулятора, крім випадків, встановлених частиною п`ятою статті 13 цього Закону.

17. Відповідно до абзацу 2 частини третьої статті 5 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» рішення Регулятора можуть бути оскаржені в судовому порядку. Оскарження рішень Регулятора не зупиняє їх виконання.

18. Частиною дев`ятою статті 14 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» передбачено, що рішення Регулятора є обов`язковими до виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанції 

19. НКРЕКП є органом, уповноваженим здійснювати державний контроль за дотриманням суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідних сферах та ліцензійних умов шляхом проведення планових та позапланових виїзних; у разі виявлення порушень у діях таких суб`єктів, застосовувати до них за результатом проведених перевірок санкції, у тому числі штрафні, виключний перелік яких визначений статтею 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», а також здійснювати інші заходи державного регулювання з метою досягнення балансу інтересів споживачів, суб`єктів господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, і держави.

20. Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою НКРЕКП від 06 грудня 2019 року № 2647 за порушення пункту 2.1 глави 2 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 16 лютого 2017 року № 201, щодо здійснення господарської діяльності з розподілу природного газу з дотриманням вимог Закону України «Про ринок природного газу», чинних Кодексу газорозподільних систем, інших нормативно-правових актів, державних будівельних норм та нормативних документів у сфері нафтогазового комплексу, а саме - положень статті 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в частині обов`язку суб`єкта господарювання допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом, до відповідача застосовано санкції у вигляді накладення штрафу у розмірі 850000,00 грн.

21. Відповідачем у визначений строк не було здійснено добровільну сплату штрафу, накладеного постановою НКРЕКП від 06 грудня 2019 року № 2647, у зв`язку з чим позивачем на вказану суму нараховано пеню та у подальшому НКРЕКП звернулась до суду із позовом про стягнення з                    АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» 1700000,00 грн (штраф у розмірі 850000,00 грн та пені у розмірі 850000,00 грн).

22. Положення абзацу другого частини третьої статті 5 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» потрібно застосовувати у системному зв`язку з іншими нормами цього Закону, а також положеннями Конституції України, зокрема, статтями 19 та 68.

23. Згідно зі статтею 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

24. Зазначені норми означають, що з метою гарантування правового порядку в Україні кожен суб`єкт приватного права зобов`язаний добросовісно виконувати свої обов`язки, передбачені законодавством, а у випадку невиконання відповідних приписів - зазнавати встановлених законодавством негативних наслідків. У той же час, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

25. Судами попередніх інстанцій встановлено, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» звернулося до суду з позовом про скасування постанови НКРЕКП від 06 грудня 2019 року № 2647 як протиправної.

26. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі                № 380/580/20, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року, визнано протиправною та скасовано постанову НКРЕКП від 06 грудня 2019 року № 2647 «Про накладення штрафу на АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» за порушення Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з розподілу природного газу.

27. Відповідно до частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено судом.

28. Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене частиною четвертою статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

29. Тобто за змістом частини четвертої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

30. У спірних правовідносинах обставина з приводу правомірності накладення штрафу (правомірності прийняття рішення НКРЕКП від 06 грудня 2019 року № 2647) встановлена судовими рішеннями та не підлягають повторному доказуванню.

31. Таким чином, колегія суддів Верховного Суду вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку, що підстав для стягнення з АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» у дохід Державного бюджету України спірних штрафних санкцій немає.

32. Відтак, у відповідача, у розумінні абзацу 1 частини п`ятої статті 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», відсутній обов`язок по сплаті накладеного штрафу.

33. При цьому, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що суди попередніх інстанцій на підставі частини третьої статті 5 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» повинні були стягнути з відповідача суму штрафу та пеню, враховуючи, що НКРЕКП звернулася до суду з цим позовом, коли постанова від          06 грудня 2019 року № 2647 про накладення штрафу була чинною, з огляду на наступне.

34. Аналіз положень статей 5, 13 та 22 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» свідчить про те, що постанова НКРЕКП не має сили виконавчого документа, а примусове виконання рішень НКРЕКП можливе лише за рішенням суду за зверненням останньої з відповідним позовом.

35. З огляду на це, АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» мало права відмовитись від добровільного виконання постанови Регулятора від 06 грудня 2019 року № 2647, якою було вирішено накласти на ліцензіата штраф, якщо між сторонами існує спір.

36. Аналогічний висновок у подібних спірних правовідносинах сформульований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 04 травня 2022 року у справі № 300/1079/20 та від 19 серпня 2022 року у справі № 160/4933/20.

37. Стосовно доводів скаржника про недотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права з огляду на неналежне, на думку скаржника, вирішення заявленого НКРЕКП клопотання про зупинення провадження у цій справі до завершення розгляду справи № 380/580/20, зокрема, до закінчення касаційного перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій, колегія суддів зазначає наступне. 

38. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України суд зупиняє провадження у справі, зокрема, у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

39. З огляду на зазначені вимоги закону, для вирішення питання про зупинення провадження у справі адміністративний суд повинен у кожному конкретному випадку з`ясувати: чи існує вмотивований зв`язок між предметом судового розгляду у справі, яка розглядається, з предметом доказування в конкретній іншій справі; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду цієї справи.

40. Об`єктивна неможливість розгляду справи до вирішення іншої справи полягає у тому, що рішення суду в справі встановлює обставини, які впливають на збирання та оцінку доказів у цій справі, зокрема факти, що мають преюдиційне значення.

41. Метою зупинення провадження у справі до розгляду іншої справи є виявлення обставин, підстав, фактів тощо, які не можуть бути з`ясовані та встановлені в цьому процесі, але мають значення для справи, провадження у якій зупинено.

42. Водночас колегія суддів звертає увагу, що пункт 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України містить застереження про те, що суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

43. У справі, що розглядається, ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від                   24 листопада 2020 року було задоволено клопотання АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» та зупинено провадження в адміністративній справі № 380/580/20 до набрання законної сили рішенням у справі № 380/580/20, в якій АТ «Оператор газорозподільної системи «Львівгаз» оскаржувалась постанова НКРЕКП від 06 грудня 2019 року № 2647.

44. НКРЕКП вказану ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду не оскаржувало. 

45. Оскільки справа № 380/580/20 стосувалась правомірності постанови НКРЕКП від 06 грудня 2019 року № 2647, на підставі якої Регулятор у справі, що розглядається, звернувся до суду з позовом про примусове стягнення суми штрафу з відповідача, колегія суддів доходить висновку, що прийняття рішення у цій справі було об`єктивно можливе лише після прийняття рішення у справі          № 380/580/20 та набрання ним законної сили. 

46. У подальшому, після прийняття постанови Восьмим апеляційним адміністративним судом постанови від 09 грудня 2020 року, якою рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року у справі № 380/580/20 залишено без змін, Львівський окружний адміністративний суд ухвалою від 18 березня 2021 року поновив провадження у справі                            № 380/3481/20 та призначив її до розгляду.

47. Водночас, НКРЕКП 09 серпня 2021 року звернулась із клопотанням до Восьмого апеляційного адміністративного суду про зупинення провадження у справі № 380/3481/20 до закінчення касаційного перегляду рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 червня 2020 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 09 грудня 2020 року у справі № 380/580/20, оскільки ухвалою Верховного Суду від 15 липня 2021 року було відкрито касаційне провадження у справі № 380/580/20.

48. Однак, ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2021 року у задоволенні вищезазначеного клопотання НКРЕКП було відмовлено у зв`язку з відсутністю визначених пунктом 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України підстав.

49. Колегія суддів вважає такий висновок Восьмого апеляційного адміністративного суду правильним, з огляду на наступне.

50. За приписами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

51. Відповідно до частини першої статті 325 Кодексу адміністративного судочинства України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

52. Згідно з частиною першою статті 237 Кодексу адміністративного судочинства України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

53. Пунктом 2 частини третьої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд не зупиняє провадження у справі, зокрема за клопотанням учасника справи, поданим після закінчення підготовчого провадження, якщо зазначені у клопотанні підстави для зупинення провадження виникли до закінчення підготовчого провадження і такий учасник справи знав або повинен був про них знати.

54. Отже, оскільки рішення у справі № 380/580/20 набрало законної сили 09 грудня 2020 року, то Восьмий апеляційний адміністративний суд дійшов правильного висновку про відмову у зупиненні провадження до закінчення касаційного перегляду рішень у справі № 300/580/20 з огляду на відсутність підстав, визначених пунктом 3 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України.

55. З огляду на вищезазначене, колегія суддів доходить висновку про те, що доводи скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права у зв`язку з неналежним, на думку скаржника, розглядом клопотання НКРЕКП, не знайшли свого підтвердження та є необґрунтованими. 

56. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 серпня 2022 року у справі                № 160/4933/20.

57. Оскільки підставою для відкриття касаційного провадження у цій справі була необхідність формулювання правового висновку щодо порядку застосування частини третьої статті 5 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг», колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що в аспекті спірних правовідносин положення наведеної норми права слід розуміти так:
- суб`єкт господарювання зобов`язаний виконати рішення Регулятора у встановлений строк; 
- у разі незгоди з таким рішенням суб`єкт господарювання має гарантоване право на його оскарження у судовому порядку, в тому числі, користуватися всіма процесуальними правами сторони у справі, передбаченими Кодексу адміністративного судочинства України, проте, таке оскарження не зупиняє дії рішення Регулятора та не позбавляє останнього права на звернення до суду з позовом про примусове стягнення із суб`єкта господарювання добровільно несплаченої суми штрафу; 
- рішення у справі, у якій оскаржується постанова Регулятора, зокрема про накладення штрафу, набуває преюдиційного значення та, у разі скасування такої постанови судовим рішенням, що набуло законної сили, у суб`єкта господарювання не виникає обов`язку щодо сплати штрафу, накладеного цією постановою Регулятора.

58. Зазначені висновки сформовані Верховним Судом у постанові від 19 серпня 2022 року у справі № 160/4933/20, і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від них. 

59. З огляду на вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком судів першої та апеляційної інстанцій про те, що оскільки постанова НКРЕКП від 06 грудня 2019 року № 2647 скасована рішенням суду, що набрало законної сили, у відповідача відсутній обов`язок сплати, визначеної цією постановою суми штрафу та нарахованої пені.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

60. У ході розгляду справи підтвердились обставини, які слугували підставою відкриття касаційного провадження, а саме відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах на момент відкриття касаційного провадження.

61. Суд касаційної інстанції, переглядаючи рішення у справі № 380/3481/20, застосовує висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04 травня 2022 року у справі № 300/1079/20 та від            19 серпня 2022 року у справі № 160/4933/20, які було сформовано після відкриття касаційного провадження у цій справі.

62. За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними і не підлягають скасуванню, оскільки суди, всебічно перевіривши обставини справи, вирішили спір у відповідності до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, при дотриманні норм процесуального права; у них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки судів щодо встановлених обставин є правильними, а доводи касаційної скарги їх не спростовують.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,  

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 08 липня 2021 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 07 грудня 2021 року - без змін.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та  не оскаржується.  

Суддя-доповідач          Н.В.  Коваленко
       
Судді                                                                                                                 Я.О.  Берназюк

                                                                                                                Т.Г. Стрелець