ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2023 року	Львів	Справа № 140/14861/21 пров. № СК-А/857/7385/22	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Носа С. П., 
суддів –                                                            Кухтея Р. В., Шевчук С. М.;

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року у справі №140/14861/21 (головуючий суддя Андрусенко О. О., м. Луцьк) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дії протиправними, зобов`язання вчинити дії,-

                                                            ВСТАНОВИВ:
 
03 грудня 2021 року Волинським окружним адміністративним судом зареєстровано позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про (з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог) визнання протиправними дій відповідача щодо неврахування до стажу роботи позивача стажу, вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді; визнання протиправними дій відповідача щодо призначення виплати позивачу щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 54% від заробітної плати працюючого судді; зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного грошового утримання позивача з 24.04.2021 у розмірі 64% грошового утримання з урахуванням стажу роботи на посаді судді 27 років 10 місяців 29 днів, а також раніше виплачених сум.
В обґрунтування вимог позовної заяви вказано, що з 23.04.2021 ГУ ПФУ у Волинській області призначило ОСОБА_1 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 54 відсотки суддівської винагороди з урахуванням стажу роботи на посаді судді 22 роки 10 місяців 29 днів. Однак, згідно записів трудової книжки позивача вона упродовж періоду з 31.05.1993 по 29.02.1996 працювала на посаді юрисконсульта Волинського підприємства «Укргосптовари», з 27.02.1996 по 22.05.1998 - начальником відділу кадрів управління юстиції у Волинській області, а з 24.05.1998 по 21.04.2022 - суддею Господарського суду Волинської області. На думку позивача, відповідачем протиправно призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 54 відсотки суддівської винагороди лише за стаж роботи на посаді судді, без зарахування до стажу судді 5-річного періоду професійної діяльності, що давав право на призначення на посаду судді. 
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо неврахування до стажу роботи ОСОБА_1 стажу (досвіду) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді, та призначення виплати ОСОБА_1 , судді у відставці, щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 54 відсотки від заробітної плати працюючого судді. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 , судді у відставці, з 23 квітня 2021 року перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64 відсотки суддівської винагороди з урахуванням стажу роботи на посаді судді - 27 повних років (з урахуванням раніше виплачених сум). Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн. 
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідачем – Головним управлінням Пенсійного фонду України у Волинській області, подано апеляційну скаргу, в якій висловлено прохання скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано, що з урахуванням приписів статті 137 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» до суддівського стажу при призначенні довічного грошового утримання ОСОБА_1 з 23.04.2021 не враховано періоди роботи з 31.05.1993 по 29.02.1996 на посаді юрисконсульта та з 01.03.1996 по 22.05.1998 на посаді начальника відділу кадрів управління юстиції у Волинській області. Відтак, суддівський стаж ОСОБА_1 становить 22 роки. Відповідно до цього щомісячне довічне грошове утримання позивача розраховано з 54 відсотків суддівської винагороди. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку письмового провадження, суд апеляційної інстанції в порядку ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення залишити без змін з таких підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Встановлено, що рішенням Вищої ради правосуддя від 20.04.2021 № 875/0/15-21 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Господарського    суду Волинської області у зв`язку із поданням заяви про відставку» позивача звільнено з посади судді Господарського суду Волинської області у зв`язку із поданням заяви про відставку (а.с. 13).
09.09.2021 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФ України у Волинській області із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судці у відставці у розмірі 60 відсотків грошового утримання із врахуванням 3 років стажу правової роботи, необхідного для призначення на посаду судді (а.с. 8).
Листом від 11.10.2021 № 11545-11144/К-02/8-0300/21 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що застосування    норм  статті 137 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII  при визначенні відсотка для обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці не передбачено (10-11).
Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом апеляційної інстанції здійснено перевірку висновків суду першої інстанції щодо відповідності дій відповідача вимогам ч. 2 ст. 2 КАС України, внаслідок чого суд апеляційної інстанції погоджується з такими та вважає за необхідне зазначити наступне. 
На момент виникнення спірних правовідносин, право на отримання довічного грошового утримання судді у відставці визначав Закон України № 1402-VIII від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів».
Як встановлено під час судового розгляду, починаючи з 23.04.2021, позивачу призначено щомісячне довічне грошове утримання відповідно до  ст.142 Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів».
За приписами ст.142 цього Закону судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого  статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.
Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
У разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.
Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.
Мотивуючи наявність права на отримання довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 64 відсотки суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, позивач посилається на те, що відповідачем безпідставно не враховано періоди її роботи з 31.05.1993 по 29.02.1996 юрисконсультом та з 27.02.1996 по 22.05.1998 начальником відділу кадрів.
Згідно з  ст.116 Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016р. «Про судоустрій і статус суддів»  суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до  статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.
У відповідності до положень ст.137 вказаного Закону до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.
Поряд з цим, відповідно до ст.22 Закону України № 1142-XII від 04.06.1991 «Про господарські суди», чинної на час призначення позивача на посаду судді, право на зайняття посади судді апеляційного господарського суду, а також господарського суду Автономної Республіки Крим, господарських судів областей, міст Києва та Севастополя має громадянин України, який досяг на день призначення 25 років, має вищу юридичну освіту і стаж роботи за спеціальністю не менше п`яти років.
Як вбачається із записів у трудовій книжці ОСОБА_1 , позивач з 31.05.1993 по 29.02.1996 працювала на посаді юрисконсульта 1-ої категорії Волинського АТЗТ «Укргосптовари»; з 27.02.1996 по 22.05.1998 працювала на посаді начальника відділу кадрів Управління юстиції у Волинській області; згідно Указу Президента України від 20.04.1998 №322/98 «Про призначення суддів арбітражних судів України» була призначена    на посаду судді Арбітражного суду Волинської області та зарахована до штату суду 24.05.1998. При цьому, період роботи позивача з 27.02.1996 по 22.05.1998 на посаді начальника відділу кадрів Управління юстиції у Волинській області також підтверджується довідкою Головного управління юстиції у Волинській області від 11.05.2021 №7-30/2305. 
Таким чином, загальний стаж ОСОБА_1 складає 27 років.
При вирішенні даного спору по суті, суд першої інстанції вірно врахував висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 30.05.2019 у справі №9901/805/18, відповідно до яких частину другу ст.137 Закону України № 1402-VIII від 02.06.2016 «Про судоустрій і статус суддів» потрібно тлумачити таким чином, що до стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності) судді у сфері права, який вимагався законом як мінімальний для набуття таким суддею права для призначення на посаду судді на дату такого призначення.
Таким чином, пенсійним органом протиправно призначено грошове утримання у розмірі 54% суддівської винагороди, без зарахування до стажу судді періоду професійної діяльності, що давав право на призначення на посаду судді.
Вказаний період повинен бути зарахований до стажу роботи позивача на посаді судді, та відповідно довічне грошове утримання повинно становити 64% суддівської винагороди.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Згідно з  ст. 316 КАС України  суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 241, 250, 308, 311, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                     ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області – залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14 січня 2022 року у справі №140/14861/21 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук