ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2023 року                                                                                      Справа № 902/649/22 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Філіпова Т.Л., суддя Василишин А.Р. ,  суддя Бучинська Г.Б. 

секретар судового засідання Гладка Л.А. 
за участю представників сторін:
позивача: Якимчук О.М.
відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод"  на рішення Господарського суду Вінницької області від  14.09.2022 р. у справі №902/649/22, ухвалене суддею Міліціановим Р.В., повний текст рішення складено  23.09.2022 р. у справі № 902/649/22 
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ", вул. Хмельницьке шосе, буд. 23, м. Вінниця, 21036, код  - 39593306
до відповідача Товариства  з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод", вул. Островського, 68, м. Калинівка, Вінницька область, 22400, код - 37503582 
про стягнення 2 226 853,46 грн

          До Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства  з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" про стягнення 2 226 853,46 грн заборгованості, з яких 1 847 691,60 грн основного боргу, 194 540,45 грн інфляційних втрат, 16 441,39 грн 3% річних, 168 180,02 грн пені за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР217-599-22 від 31.12.2021 року.
          Рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.09.2022 р. позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" на користь Товариства  з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ" 1 847 691,60 грн - основного боргу за Договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР217-599-22 від 31.12.2021 року, 194 540,45 грн - інфляційних втрат, 16 441,39 грн - 3% річних, 168 180,02 грн - пені.
          Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, директор Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить визнати поважною причину пропуску Товариством з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області по справі №902/649/22 від 14 вересня 2022 року. Поновити Товариству з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Вінницької області по справі №902/649/22 від 14 вересня 2022 року. Скасувати рішення Господарського суду Вінницької області по справі №902/649/22 від 14 вересня 2022 року повністю. Прийняти нове рішення у справі №902/649/22, яким відмовити повністю у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» про стягнення 2 226 853,46 грн.. Судові витрати стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод".
Листом №902/649/22/5834 від 28 жовтня 2022 року матеріали справи витребувано з Господарського суду Вінницької області.
14 листопада 2022 року до апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи.
          Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 18.11.2022 р. поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Вінницької області від     14.09.2022 р. у справі №902/649/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" на рішення Господарського суду Вінницької області від 14.09.2022 р. у справі №902/649/22. Зупинити дію рішення Господарського суду Вінницької області від 14.09.2022    у справі №902/649/22. Розгляд апеляційної скарги призначено на "08" грудня 2022 р. о 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59     у     залі судових засідань №2.
           05.12.2022 р. на адресу апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінницягаз Збут» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просить залишити рішення Господарського суду Вінницької області від 14.09.2022 р. у справі №902/649/22 - без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
          Крім того, 06.12.2022 р. до апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/649/22 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
           07.12.2022 р. на адресу апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" надійшли письмові пояснення, в яких відповідач вказує на те, що  відповідач, хоч із запізненням, але здійснив оплату боргу, що свідчить про добросовісність поведінки відповідача. На сьогоднішній день основну суму боргу повністю сплачено. Останній платіж було здійснено 21.09.2022р., про що до пояснень надаються квитанції про сплату боргу. Крім того, як вбачається з наданих платіжних доручень, відповідач поступово намагався погашати існуючий борг. Також, матеріали справи не містять доказів про завдання позивачу збитків у зв`язку з порушенням відповідачем платіжного зобов`язання, а отже можна дійти висновку про те, що такі збитки не були завдані позивачу, а відтак заявлені позивачем до стягнення суми 3% річних та інфляційних втрат є непропорційними. Отже, враховуючи все вищенаведене, можна дійти висновку про те, що в стягненні розміру 3% річних та інфляційних втрат, заявлених позивачем судом може бути відмовлено. При цьому, така відповідатиме принципу верховенства права і забезпечуватиме баланс між інтересами позивача та відповідача. 
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.12.2022 р. клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/649/22 - задоволено. Розгляд апеляційної скарги призначено на "21" грудня 2022 р. о 10:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001 м. Рівне вул. Яворницького, 59     у     залі судових засідань №2(ВКЗ).
21.12.2022 на електронну адресу апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" надійшло клопотання про    відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що    адвокат Мартинюк Н.Р., який не може взяти участь в судовому засіданні на 21.12.2022р. в зв`язку із відключенням електроенергії по його місцю знаходження починаючи з 10 год. до 14 год. цього дня.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.12.2022 р. розгляд апеляційної скарги відкладено на    "19" січня 2023 р. о 12:00 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м. Рівне, вул. Яворницького, 59 у залі судових засідань        № 2(ВКЗ).
13.01.2023р. до апеляційного господарського суду надійшло клопотання від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 р. клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі №902/649/22 - задоволено.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ" заперечив доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод"  та надав додаткові пояснення по суті спору.
В судовому засіданні 19.01.2023 р. представник відповідача не вийшов на зв`язок (не зміг підключитись до відеоконференції) з технічних причин.
Згідно з пунктом 4    статті 197 Господарського процесуального кодексу України    ризики технічної неможливості участі у відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.
Отже, колегія суддів вбачає наявність підстав для проведення судового засідання без участі представника відповідача.
Зважаючи на те, що в ході апеляційного розгляду справи судом апеляційної інстанції було створено сторонам необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, надано достатньо часу та створено відповідні можливості для реалізації кожним учасником своїх процесуальних прав, передбачених ст.42 ГПК    України та    беручи до уваги відсутність клопотань    від учасників справи    щодо відкладення розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе закінчити розгляд апеляційної скарги в даному судовому засіданні.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

1.Зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 28.04.2022 р. позов задоволено. Задовольняючи позов, місцевий суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1 847 691,60 грн заборгованості за природній газ є правомірною та обґрунтованою. Крім того, суд першої інстанції здійснивши розрахунок за допомогою інтегрованого в систему інформаційно-правового забезпечення "Ліга:Закон Еліт 9.1.5" калькулятора суми 3% річних та інфляційних втрат помилок не виявив, в зв`язку з чим задоволено вимоги про стягнення 3% річних в сумі 16 441,39 грн, інфляційних втрат в сумі 194 540,45 грн.  та пені в сумі 168 180,02 грн.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення щодо них інших учасників справи.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, Товариство з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" звертає увагу на те, що з 24 лютого 2022 року Україна зазнала повномасштабного вторгнення на свою територію військ російської федерації. У зв`язку із вказаним, на всій території України було введено воєнний стан. Таким чином, можна констатувати наявність непереборних обставин (які не залежать від волі людини), що ускладнюють належну підготовку документів, пересування людини, участь в судових засіданнях тощо.
Відповідно до рекомендацій Ради суддів суди повинні по можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через задіяння до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань-та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя. 
З наведеного вбачається, що відповідач не міг прибути в судове засідання у зв`язку з небезпекою для життя, а відтак суд з метою забезпечення принципу рівності та змагальності сторін повинен був відкласти розгляд справи.
Разом з тим, суд першої інстанції, закриваючи підготовче провадження, діяв всупереч рекомендацій Ради суддів, що свідчить про порушення судом права відповідача на доступ до суду.
Апелянт звертає увагу суду на те, що закриття судом першої інстанції підготовчого провадження позбавило відповідача можливості висловити свою процесуальну позицію щодо заявлених позовних вимог (зокрема, шляхом подання до суду відзиву на позовну заяву).
Відтак, судом першої інстанції не виконано завдання підготовчого провадження (зокрема, не з`ясовано заперечення проти позовних вимог). Таким чином, можна дійти висновку про те, що рішення Господарського суду Вінницької області по справі №902/649/22 від 14.09.2022 р. є необґрунтованим, оскільки сторона відповідача була позбавлена можливості висловити свою процесуальну позицію по справі.
Крім того, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги ТОВ «ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ» в частині стягнення пені, 3% річних, інфляційних збитків, залишив поза увагою те, що у зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України у всіх суб`єктів господарювання, у тому числі, і у ТОВ «КАЛИНІВСЬКИЙ МАСЛОСИРЗАВОД» виникли перешкоди у здійсненні господарської діяльності, зокрема, через порушення логістичних маршрутів, режиму роботи, зменшення обсягів виробництва, що у свою чергу призвело до недоотримання відповідачем коштів, необхідних для виконання договірних зобов`язань за укладеними договорами. 
Торгово-промислова палата України враховуючи надзвичайно складну ситуацію, з якою зіткнулась наша країна, ухвалила рішення спростити процедуру засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). 
З метою позбавлення обов`язкового звернення до ТПП України та уповноважених нею регіональних ТПП і підготовки пакету документів у період дії введеного воєнного стану, на сайті ТПП України розміщено 28.02.2022 року загальний офіційний лист ТПП України щодо засвідчення форс-мажорних обставин  (обставин непереборної сили). 
Зі змісту оскаржуваного рішення суду вбачається, що періоди (починаючи з лютого 2022 року), за які здійснено нарахування 3% річних, інфляційних втрат та пені, припадають на період оголошення воєнного стану у зв`язку з повномасштабною збройною агресією російської федерації проти України. 
Разом з тим, суд, задовольняючи вимоги позивача у вказаній частині, не з`ясував обставини та підстави нарахування заявлених до стягнення сум та не надав належної оцінки таким обставинам. 
Таким чином, задоволення судом першої інстанції позовних вимог, зокрема, про стягнення пені, 3% річних, інфляційних втрат без з`ясування вказаних вище обставин є безпідставним, що свідчить про незаконність оскаржуваного рішення суду.
Також, апелянт звертає увагу на те, що зі змісту оскаржуваного рішення суду слідує, що суд першої інстанції обмежився лише висновком про те, що здійснені позивачем розрахунки відповідають розрахункам, проведеним через систему Ліга:Закон Еліт 9.1.5.. Скаржник вважає,  що вказана система не визначена чинним законодавством України, як така, що може застосовуватись судами під час розгляду господарських спорів. При цьому, оскаржуване рішення суду першої інстанції не містить аналізу способу та порядку нарахування позивачем пені, інфляційних втрат та 3% річних, а відтак судом всупереч ст. ст. 79, 86 ГПК України та всупереч усталеної практики Верховного Суду не здійснено перевірку таких розрахунків на предмет їх відповідності вимогам чинного законодавства України щодо порядку та способу їх нарахування.
Таким чином, враховуючи все вищенаведене, можна дійти висновку про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги Товариство з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ" у відзиві на апеляційну скаргу вказує на те, що своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Будь-яких заяв чи клопотань про продовження строків на подання відзиву на позовну заяву та/або відкладення судових засідань, участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції від відповідача на адресу суду теж не надходило. Більше того, 18.08.2022 та 14.09.2022 представник відповідача на призначений час в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. При цьому звертаємо увагу суду, що апеляційна скарга не містить посилань щодо не отримання ТОВ «Калинівським Маслосирзаводом» позовної заяви чи ухвали про відкриття провадження у справі №902/649/22.
Крім того, позивач наголошує на тому, в матеріалах справи міститься достатньо доказів на підтвердження отримання відповідачем послуг з постачання природного газу та порушення зобов`язання з його оплати (зокрема, договір на постачання природного газу, додаткові угоди, якими визначено ціну на природний газ, акти приймання-передачі природного газу, банківські виписки) на підставі яких встановлено всі обставини справи, внаслідок чого ухвалено законне та обґрунтоване рішення. Також, основний борг в розмірі 1 847 691,60 грн відповідачем погашено після ухвалення рішення по справі 21.09.2022, а отже відповідач фактично визнав порушення умов Договору та законність рішення господарського суду Вінницької області від 14.09.2022, яке він частково добровільно виконав.
Щодо посилань скаржника на форс-мажорні обставини, позивачем акцентується увага на те, що відповідачем до суду не надано жодного доказу та/або обґрунтування наявності форс-мажорних обставин, зокрема, зупинення діяльності підприємства. Разом з тим, 21.09.2022 заборгованість за спожитий природний газ, яка пред`явлена до стягнення відповідачем оплачена в повному обсязі. Крім того, підстави стверджувати, що напад Росії є форс-мажором для кожного договору по всій Україні відсутні, оскільки військові дії відбуваються не на всій території України. Зазначений лист ТПП від 28.02.2022 про настання форс-мажорних обставин не містить дослідження конкретних обставин для кожного договору.
Отже, позивач вважає, посилання скаржника на наявність форс-мажорних обставин не підтверджена належними та допустимими доказами, а отже не може бути підставою для визнання незаконним та скасування рішення Господарського суду Вінницької області від 14.09.2022 у справі № 902/649/22.
          Щодо посилань на не з`ясування обставин, пов`язаних із здійсненням розрахунку заявлених до стягнення сум то на думку позивача відповідач не був позбавлений можливості подати до Господарського суду Вінницької області контррозрахунок, в якому відобразити періоди та суми нарахування, які на йому думку є помилковими.
Відтак, позивач вважає, що Калинівський Маслосирзавод не навів жодних обґрунтованих підстав, які б спростовували аргументи, викладені судом в рішенні від 14.09.2022 та не надав жодних аргументованих доказів, які б підтверджувались нормативними документами, матеріалами справи, будь-якими іншими допустимими способами та могли б свідчити про імовірні порушення норм матеріального чи процесуального права Господарським судом Вінницької області, при винесені рішення у справі №902/649/22, рішення господарського суду Вінницької області від 14.09.2022 є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга ТОВ «Калинівський Маслосирзавод» безпідставною та такою, що не підлягає задоволенню.

3. Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.
31.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВІННИЦЯГАЗ ЗБУТ" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" (споживач) укладено договір на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР217-599-22 (а.с.22-25, т. 1).
          Відповідно п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується передати у власність Споживачу у 2022 році природний газ, а Споживач зобов`язується прийняти ат оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку визначені договором.
Річний плановий обсяг постачання газу - до 480 000,00 куб. м.
Планові обсяги постачання газу по місцях визначено в Додатку № 1, що є невід`ємною частиною цього договору.
Передача газу за цим договором здійснюється на межах балансової належності об`єктів Споживача відповідно до актів розмежування ділянок обслуговування (пункти призначення). Перелік точок комерційного обліку Споживача вказаний в Додатку 2, що є невід`ємною частиною цього договору.  
Включення Споживача до Реєстру споживачів постачальника відбувається на підставі письмової заяви Споживача наданої Постачальнику не пізніше ніж за 22 доби до дати початку розрахунковою періоду, в якому буде здійснюватися постачання природною газу Споживачу включення Споживача до Реєстру споживачів Постачальника може бути здійснено в коротші терміни (п. 2.2 Договору).
За змістом п. 2.3 Договору передбачено, що обсяг переданого (спожитою) газу за розрахунковий період (п. 4.1 Договору), що підлягає оплаті Споживачем, визначається на межі  балансової належності між Оператором ГРМ та Споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу) визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеною між Оператором ГРМ та Споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених Кодексом ГРМ.
Постачання та споживання підтверджених обсягів юзу протягом місяця здійснюється, як правило, в рівномірному режимі, виходячи з середньодобової норми (добова норма), яка визначається шляхом ділення місячного підтвердженого обсягу газу на кількість днів протягом цього місяця, або згідно узгодженого сторонами графіку до 25-го числа місяця, що передує місяцю постачання у випадку, якщо споживання здійснюється протягом місяця нерівномірно.
У разі нерівномірною щодобового споживання газу, який підлягає постачанню у місяці постачання, Споживач зобов`язаний до 10:00 год. дня що передує дню, з якою змінюється плановий обсяг газу надати Постачальнику заявку про збільшення/зменшення плановою обсягу газу із зазначенням планованих щодобових обсягів споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання.
У разі необхідності  коригування обсягів планового споживання природною газу у газовій добі споживання Споживач зобов`язаний надіслати скориговану заявку про збільшення/зменшення планового обсягу газу на добу постачання не пізніша ніж 18:00 год. газової доби постачання природною газу. Заявка також має містити плановані щодобові обсяги споживання газу на наступний (залишковий) період місяця постачання. Заявки надаються Споживачем на електронну адресу Постачальника Lydmyla.Melnyk@vngas.com.ua, з наступним направленням заявок у письмовому вигляді на адресу Постачальника.
Відповідно п. 3.1 Договору ціна за поставлений Споживачеві газ здійснюється за цінами, що вільно встановлюються між Постачальником та Споживачем.
Пунктом 3.2. Договору сторони визначили, що ціна одного кубічного метра (куб.м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 45,69675733 грн, крім того компенсація вартості послуг до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуг доступу до потужності складає 45,83333333 грн. Податок на додану вартість становить 9,16666667 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 55,00000000 грн (п. 3.2 Договору).
Зміна ціни узгоджується підписанням додаткової угоди до цього договору (п. 3.3 Договору). 
Оплата газу за Договором здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами у національні валюті України - гривні в наступному порядку:
- оплата в розмірі 100% (сто відсотків) здійснюється Споживачем до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки;
- остаточний розрахунок за фактично переданий Постачальником газ здійснюється Споживачем до десятого (10) числа місяця, наступного за звітним (п. 4.2 Договору).
За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України (п. 6.1 Договору).
У разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.2 Договору).
Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання і азу з газової доби, з якої Споживач включений до Реєстру споживачів ТОВ ""ВІННИЦЯГАЗ ЗБЦТ" в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2022 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення (п. 9.1 Договору).
До умов укладеного договору між сторонами підписано Додаток № 1 за змістом якого сторонами погоджено планові обсяги постачання газу та Додаток № 2 за яким, встановлено перелік ЕІС-код точок комерційного обліку Споживача (а.с. 26-27, т. 1).
Також, між сторонами підписано ряд додаткових угод, за змістом яких передбачено наступне:
- Додатковою угодою №1/41АР217-599-22 від 31.01.2022 року між сторонами узгоджено ціну газу, починаючи з 01.02.2022 року: ціна одного кубічного метру (куб.м) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 35,00000000 грн крім того компенсація вартості послуг доступу до потужності становить 0,13657600 грн., ціна одного куб.м. природного газу з урахуванням компенсації вартості доступу до потужності складає 35,13657600 грн, податок на додану вартість становить 7,02731520 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 42,16389120 грн.
- Додатковою угодою №2/41АР217-599-22 від 01.03.2022 року між сторонами узгоджено ціну газу, починаючи з 01.03.2022 року: ціна одного кубічного метру (куб.м) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 40,83333333 грн, крім того компенсація вартості послуг доступу до потужності становить 0,13657600 грн., ціна одного куб.м. природного газу з урахуванням компенсації вартості доступу до потужності складає 40,96990933 грн, податок на додану вартість становить 8,19398187 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 49,16389120 грн.
- Додатковою угодою №3/41АР217-599-22 від 09.03.2022 року між сторонами узгоджено ціну газу, починаючи з 01.03.2022 року: ціна одного кубічного метру (куб.м) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 40,83333333 грн, крім того компенсація вартості послуг доступу до потужності становить 0,12416000 грн., ціна одного куб.м. природного газу з урахуванням компенсації вартості доступу до потужності складає 40,95749333 грн., податок на додану вартість становить 8,19149867 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 49,14899200 грн (а.с.28-30, т.1).
На виконання умов укладеного договору та Додаткових угод відповідачу було поставлено природний газ в загальній кількості 121 914,92 куб.м на загальну вартість 6 033 691,60 грн, а саме:
- в січні 2022 року - 24 110,53 куб.м. на суму 1 326 079,15 грн;
- в лютому 2022 року - 14 226,67 куб.м. на суму 599 851,76 грн;
- в березні 2022 року - 28 558,46 куб.м. на суму 1 403 619,52 грн;
- в квітні 2022 року - 24 792,33 куб.м. на суму 1218 518,03 грн;
- в травні 2022р. - 30 226,93 куб.м. на суму 1 485 623,14 грн.
На підтвердження чого до матеріалів справи додано  акти приймання - передачі природного газу №ЗВІ82000296 від 31.01.2022 року, №ЗВІ82002234 від 28.02.2022 року, №ЗВ182003964 від 31.03.2022 року, №ЗВ182005719 від 30.04.2022 року та №ЗВ182007481 від 31.05.2022 року (а.с. 31-35, т. 1).
Відповідачем здійснено частково розрахунок за поставлений газ в загальній сумі  4 186 000,00 грн, що підтверджується банківськими виписками з особового рахунку (а.с.36-38, т. 1).
Станом на 20.07.2022 року, заборгованість відповідача за послуги з постачання природного газу перед позивачем  складає 1 847 691,60 грн (6 033 691,60 грн - 4 186 000,00 грн).
06.07.2022 року позивачем на адресу відповідача надіслано  вимогу  (вих. №217007.2-Ск-1620-0722) щодо оплатити заборгованість за спожитий природний газ в сумі 1 847 691,60 гри на рахунок товариства на протязі 7 днів.
Однак, повної оплати  заборгованості за послуги з постачання природного газу в сумі  1   847 691,60 грн за умовами Договору з боку відповідача проведено не було, що слугувало підставою для  звернення до суду з позовною заявою.
З метою захисту своїх прав Товариство з обмеженою відповідальністю "Вінницягаз Збут" звернулось з позовом до Господарського суду Вінницької області про стягнення з Товариства  з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" 1 847 691,60 грн основного боргу, 194 540,45 грн інфляційних втрат, 16 441,39 грн 3% річних, 168 180,02 грн пені за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР217-599-22 від 31.12.2021 року.
Рішенням Господарського суду Вінницької області від 14.09.2022 р. позов задоволено повністю.

4.Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин.
Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.
Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України, ст. 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України)
Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.
Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

5. Правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.
Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, апеляційний господарський суд вважає за необхідне зазначити наступне.
З матеріалів справи вбачається, що з моменту укладення сторонами договору на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР217-599-22 від 31.12.2021 року між сторонами виникли зобов`язання, які мають правову природу договору поставки.
На виконання умов укладеного договору та Додаткових угод відповідачу було поставлено природний газ в загальній кількості 121 914,92 куб.м на загальну вартість 6 033 691,60 грн, а саме: в січні 2022 року - 24 110,53 куб.м. на суму 1 326 079,15 грн;  в лютому 2022 року - 14 226,67 куб.м. на суму 599 851,76 грн; в березні 2022 року - 28 558,46 куб.м. на суму 1 403 619,52 грн; в квітні 2022 року - 24 792,33 куб.м. на суму 1218 518,03 грн; в травні 2022р. - 30 226,93 куб.м. на суму 1 485 623,14 грн.
На підтвердження чого до матеріалів справи додано  акти приймання - передачі природного газу № ЗВІ82000296 від 31.01.2022 року, № ЗВІ82002234 від 28.02.2022 року, № ЗВ182003964 від 31.03.2022 року, № ЗВ182005719 від 30.04.2022 року та № ЗВ182007481 від 31.05.2022 року (а.с. 31-35, т. 1).
Відповідачем здійснено частково розрахунок за поставлений газ в загальній сумі  4 186 000,00 грн, що підтверджується банківськими виписками з особового рахунку (а.с.36-38, т. 1).
Станом на 20.07.2022 року, заборгованість відповідача за послуги з постачання природного газу перед позивачем  складає 1 847 691,60 грн (6 033 691,60 грн - 4 186 000,00 грн).
Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1 847 691,60 грн заборгованості за природній газ  є правомірною та обґрунтованою.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що  основний борг в розмірі 1 847 691,60 грн відповідачем погашено після ухвалення рішення по справі 21.09.2022.
Також, з позовних вимог вбачається, що крім суми основного боргу, у зв`язку з неналежним виконанням грошових зобов`язань позивачем заявлено до стягнення 194 540,45 грн інфляційних втрат, 16 441,39 грн 3% річних, 168 180,02 грн пені.
Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Таким чином, заявлена позивачем вимога щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат є правомірною та обґрунтованою, оскільки відповідає вимогам чинного законодавства України.
Перевіривши розрахунок 3% річних в сумі 16 441,39 грн  та інфляційних втрат в сумі 194 540,45 грн, колегія суддів встановила, що такий розрахунок є правильним та відповідає розрахунку суду.
Стосовно стягнення з відповідача 168 180,02 грн - пені, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Розділом 6 договору сторонами погоджено відповідальність сторін.
Зокрема п. 6.1 Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність згідно з договором і чинним законодавством України.
У разі порушення Споживачем строків оплати, передбачених розділом 4 Договору, Споживач сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу (п. 6.2 Договору).
Тобто, сторонами погоджено розмір, підстави та строк нарахування пені за прострочення виконання грошових зобов`язань.
Порушенням зобов`язання, згідно ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У відповідності до п.3 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Згідно ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.
Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Статтею 230 Господарського кодексу України, встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно до ч.ч. 4, 6 ст. 231 ГК України у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.
Таким чином, позивачем обґрунтовано заявлено вимоги про стягнення пені.
Колегією суддів перевірено здійснений позивачем розрахунок пені та встановлено, що він є арифметично правильним, відповідає обставинам справи та нормам чинного законодавства. Відтак, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача 168   180,02 грн пені.
Скаржник в апеляційній скарзі стверджує, що введення воєнного стану згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" є беззаперечним фактом існування форс-мажорних обставин, що підтверджуються відповідним листом ТПП України від 28 лютого 2022 року. На переконання відповідача, підтверджені форс-мажорні обставини позбавляють права позивача здійснювати нарахування пені, інфляційних та 3% річних в період їх дії, адже дані обставини не залежать від волі сторін та їх наявність не може бути спростовано. Відповідно, апелянт вважає, що стягнення судом першої інстанції штрафних санкцій, інфляційних втрат та 3% річних, починаючи з 24 лютого 2022 року та закінчуючи дією форс-мажорних обставин є безпідставним та необґрунтованим.
Колегія суддів не може погодитись з такими доводами скаржника з огляду на наступне.
Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року №2024/02.0-7.1 визнано форс-мажорною обставиною військову агресію Російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану 24 лютого 2022 року. Торгово-промислова палата України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо (частина 2 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України").
Відповідно до частини 1 статті 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України", Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності.
Статтею 617 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з положеннями статті 218 Господарського кодексу України, у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Таким чином, в той час як форс-мажорні обставини унеможливлюють виконання договірного зобов`язання в цілому, істотна зміна обставин змінює рівновагу стосунків за договором, суттєво обтяжуючи виконання зобов`язання лише для однієї із сторін.
У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2021 року у справі №913/785/17 визначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.
Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.
Воєнний стан на території України не означає, що апелянт не міг здійснювати підприємницьку діяльність та набувати кошти. Більше того, держава на даний час заохочує розвиток підприємницької діяльності з метою позитивного впливу на економіку країни (зменшення податків, митних платежів тощо). Відповідачем не надано судам доказів того, що всі працівники (чи їх частина), керівник підприємства, інші посадові особи мобілізовані та перебувають у складі Збройних Сил України, тимчасово не виконують професійні обов`язки у зв`язку з воєнними діями, все, або частина складу рухомого майна підприємства задіяні під час тих чи інших заходів, що б перешкоджало суб`єкту господарювання здійснювати підприємницьку діяльність під час введеного воєнного стану.
Досліджуючи баланс інтересів сторін, колегія суддів зауважує, що поставка природного газу позивачем відповідачу, його отримання та споживання покупцем відбувалася, як до введення воєнного стану в державі, так і в період дії воєнного стану. У випадку неможливості відповідачем через введення воєнного стану в державі здійснювати підприємницьку діяльність, останній не був позбавлений можливості, узгодивши відповідну дію з позивачем, відмовитися від прийняття природного газу, змінити умови договору щодо порядку та строків оплати, в частині відповідальності за невиконання умов угоди тощо. Натомість, відповідач прийняв товар, однак не оплачував його у встановлені договором строки.
В матеріалах справи відсутні як докази письмового повідомлення відповідачем позивача про форс-мажорні обставини, так і докази засвідчення Торгово-промисловою палатою України для Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод" за його зверненням введення воєнного стану, як форс-мажорної обставини, що об`єктивно унеможливлює виконання підприємством зобов`язань за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР217-599-22.
Відтак, вище вказаний довід відхиляється колегією суддів.
Також в апеляційній скарзі, відповідач акцентує увагу на тому, що закриття судом першої інстанції підготовчого провадження позбавило відповідача можливості висловити свою процесуальну позицію щодо заявлених позовних вимог (зокрема, шляхом подання до суду відзиву на позовну заяву).
Однак, колегія суддів критично оцінює вище вказаний довід, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 25.07.2022 ТОВ «Вінницягаз Збут» звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Калинівського Маслосирзаводу» про стягнення заборгованості за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР217-599- 22 від 31.12.2021 (далі - Договір). 
Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01.08.2022 відкрито провадження у справі №902/649/22 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 18.08.2022 та зобов`язано Відповідача подати до суду відзив на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Відповідно до ст. 178 ГПК України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
З матеріалів справи вбачається, що 03.08.2022 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Калинівський Маслосирзавод» отримав ухвалу Господарського суду Вінницької області  від 01.08.2022 р. про відкриття  провадження  у справі №902/649/22.  Однак, своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Будь-яких заяв чи клопотань від відповідача про продовження строків на подання відзиву на позовну заяву та/або відкладення судових засідань, участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції до суду першої інстанції не надходило.
Таким чином, вище вказаний довід відповідача, який викладений у апеляційній скарзі, є безпідставним, необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.
Відтак, підсумовуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на користь позивача 1 847 691,60 грн основного боргу, 194 540,45 грн інфляційних втрат, 16 441,39 грн 3% річних, 168 180,02 грн пені за договором на постачання природного газу для потреб непобутових споживачів №41АР217-599-22 від 31.12.2021 року, з огляду на їх обґрунтованість та не спростування відповідачем.
Апеляційний господарський суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи учасників справи, дійшов висновку, що судом першої інстанції за результатами розгляду справи було прийнято законне та вмотивоване рішення, а скаржником в апеляційній скарзі вищенаведені висновки суду першої інстанції не спростовано.

6.Висновки за результатами апеляційного розгляду.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                
У апеляційній скарзі не наведено достатніх та переконливих доводів, на підставі яких колегія суддів могла б прийти до висновку про помилковість рішення суду першої інстанції.
Виходячи з положень статті 11 ГПК України, апеляційний суд виходить з того, що як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.
Відтак, застосовуючи наведену практику європейського суду, апеляційний суд вважає що, враховуючи зміст статті 269 ГПК України, надавши оцінку основним доводам апеляційної скарги, а також не встановивши у рішенні суду першої інстанції неправильного застосування норм матеріального права в сукупності з відсутніми порушеннями норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, прийшла до висновку про відсутність таких доводів, які б були оцінені як переконливі і достатні для скасування рішення суду.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів за наслідком апеляційного перегляду приходить до висновку, що доводами апеляційної скарги висновків господарського суду не спростовано, підстав скасування чи зміни рішення, передбачених ст.277-279 Господарського процесуального кодексу України не встановлено, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, рішення господарського суду - без змін.
Судові витрати зі сплати судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта згідно ст.129 ГПК.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Калинівський Маслосирзавод"  на рішення Господарського суду Вінницької області від  14.09.2022 р. у справі №902/649/22 - залишити без задоволення, рішення Господарського суду Вінницької  області          - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції в порядку ст.284 Господарського процесуального кодексу України набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку встановленому  статтями 287-289 ГПК України.

Справу №902/649/22 повернути  Господарському суду Вінницької області.

Повний текст постанови складений "24" січня 2023 р.

Головуючий  суддя                                                                      Філіпова Т.Л. 

Суддя                                                                                              Василишин А.Р.  

Суддя                                                                                              Бучинська Г.Б.