ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 р. 	Справа № 520/714/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Перцової Т.С.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Жигилія С.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 29.07.22  по справі № 520/714/22
за позовом                 ОСОБА_1  
до                Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ,                Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області                        
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивач), звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Харківській області, перший відповідач, пенсійний орган), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі по тексту – ГУ ПФУ в Черкаській області, другий відповідач), у якому просив суд:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0216-8/109285 від 28.08.2021 року в частині зменшення при перерахунку пенсії ОСОБА_1 розміру пенсії з 90% до 60% та обмеження її максимальним розміром;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 963030104903 від 01.12.2021 року в частині відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за довідкою Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021 року вих. № 21-206;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.04.2021 року провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021 року вих.№21-206, (про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії), без застосування під час перерахунку і виплати пенсії обмеження її граничним розміром та з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії;
- стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.
В обґрунтування позову зазначив про протиправність здійсненого першим відповідачем перерахунку пенсії позивача в частині зменшення її відсоткового розміру з 90% до  60% від грошового забезпечення відповідно до положень ч.2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2015 №1697-VII, які підлягають застосовуванню лише при призначенні пенсії, а не під час перерахунку вже призначеної, та обмеження пенсії максимальним розміром. Посилаючись на положення абз. 6 ч. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VII, п. 13-2 розділу XV Прикінцевих положень Закону  України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 12.11.2019 у справі № 360/1428/17 та від 04.03.2021 по справі № 589/3997/16-а, наполягає на відсутності передбачених законодавством підстав для обмеження його пенсії максимальним розміром, оскільки останню йому було призначено до набрання чинності Законом України «Про прокуратуру» №1697-VII, нормами якого передбачалось таке обмеження. 
Звернув увагу суду, що рішенням Близнюківського районного суду Харківської області від 08.04.2013 у справі № 612/1/13-а, залишеним в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.03.2015, зобов`язано було пенсійний орган провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, що в подальшому взято до уваги при прийнятті постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2021 по справі № 520/17428/2020. Однак, наведені обставини залишилися поза увагою пенсійного органу, який під час перерахунку пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2021 по справі № 520/17428/2020 визначив розмір пенсії з обмеженням та зменшив її відсотковий розмір з 90% до  60% від грошового забезпечення.
Крім того, вважає безпідставною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 963030104903 від 01.12.2021 року в частині відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за довідкою Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021 року вих. № 21-206, виходячи із відсоткового її розміру, що дорівнює 90% від грошового забезпечення з посиланням на вже проведений перерахунок.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 по справі № 520/714/22 адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0216-8/109285 від 28.08.2021 року в частині зменшення при перерахунку пенсії ОСОБА_1 розміру пенсії з 90% до 60% та обмеження її максимальним розміром.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 963030104903 від 01.12.2021 року в частині відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за довідкою Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021 року вих.№ 20-206.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.04.2021 року провести перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021 року вих. №21-206, (про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії), без застосування під час перерахунку і виплати пенсії обмеження її граничним розміром та з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд. 5, Держпром, 3 під., 2 пов.,м. Харків, 61022, код ЄДРПОУ14099344) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири) грн.00 коп.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, 1800, м.Черкаси, вул. Смілянська,23, код ЄДРПОУ 21366538) на користь   ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 . код НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 454 ( чотириста п`ятдесят чотири) грн.00 коп.
Перший відповідач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, просить суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 по справі № 520/714/22 скасувати у повному обсязі та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована правомірністю рішення першого відповідача щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 у розмірі 60% суми місячної заробітної плати, оскільки саме такий відсоток встановлено приписами ч.2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, які підлягають застосуванню під час вирішення даної справи, а не норми ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 1991 року, що втратили чинність з 16.07.2015, на які помилково послався суд першої інстанції. 
Також вважає правомірним обмеження пенсії позивача максимальним розміром, що становить десять прожиткових мінімумів, оскільки це передбачено положеннями п. 15 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII, а також закріплено в ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та ст. 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 
Позивач та другий відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористались.
Відповідно до ч. 3 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в ГУ ПФУ в Харківській області та з 2003 року отримує пенсію за вислугу років, яка була призначена в розмірі 90 % складових заробітної плати відповідно до Закону України "Про прокуратуру" від 05 листопада 1991 року №1789-ХІІ, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійної справи позивача.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2021 по справі № 520/17428/2020, зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області з 01.01.2020 здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугу років відповідно до статті 86 Закону України "Про прокуратуру" від 14.10.2014 № 1697-VII на підставі довідки прокуратури Харківської області № 18-281 від 23.03.2020, з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії за попередні 12 місяців.
На виконання вказаного рішення суду ГУ ПФУ в Харківській області з 01.01.2020 було здійснено перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 за вислугою років відповідно до ст. 86 Закону України “Про прокуратуру” від 14.10.2014 № 1697-VII на підставі довідки прокуратури Харківської області № 18-284 від 23.03.2020 року, за наслідками якого розмір пенсії з 01.01.2020 (з обмеженням) складає 16380,00 грн (33922,50 х 60% = 20353,50), що підтверджується копією листа ГУ ПФУ в Харківській області від 28.08.2021 № 2000-0216-8/109285 (а.с. 20) та копією пенсійної справи.
24.11.2021 року ОСОБА_1 звернувся до пенсійного органу із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021 № 21-206.
Рішенням Відділу перерахунків пенсій № 2 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області від 01.12.2021 № 963030104903 позивачу відмовлено в проведенні перерахунку пенсії за заявою від 24.11.2021 № 6123, у зв`язку з тим, що по довідці про заробітну плату, виданій Харківською обласною прокуратурою, від 09.04.2021 № 21-206 йому вже проведено перерахунок пенсії (а.с. 21).
Позивач, не погоджуючись з вказаними рішеннями пенсійних органів щодо перерахунку його пенсії та обмеження її максимальним розміром, звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності рішення першого відповідача, яким ОСОБА_1 перераховано пенсію в розмірі 60% від середньомісячної заробітної плати та обмежено її максимальним розміром, оскільки приписи ч.2 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2015 №1697-VII, якою керувалося ГУ ПФУ в Харківській області при вчиненні вказаних дій (та яка, зокрема, передбачає призначення пенсії працівникам прокуратури в розмірі 60% від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати), повинні застосовуватися при призначенні пенсії, а не при її перерахунку, що мало місце в даному випадку. Посилаючись на п. 1 та 2 Прикінцевих положень Закону України №911-VІІІ від 24.12.2015 року, який набрав чинності з 1 січня 2016 року, вважав, що позивач має право на перерахунок пенсії без обмеження її максимальним розміром, оскільки остання йому призначена до запровадження такого обмеження.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Колегією суддів встановлено, що на дату призначення ОСОБА_1 пенсії (лютий 2003 року) особливості пенсійного забезпечення прокурорів і слідчих прокуратури визначалися статтею 50-1 Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05.11.1991 в редакції Закону України від 12.07.2001, № 2663-111 "Про внесення змін до Закону України «Про прокуратуру»", яка діяла до 15 липня 2015 року) (далі – Закон № 1789-ХІІ).
Так, за правилами частини першої цієї статті Закону № 1789-ХІІ, в редакції чинній на час призначення пенсії, прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.
Згідно із частиною дванадцятою вказаної статті Закону № 1789-ХІІ, в редакції чинній на час призначення пенсії,  обчислення (перерахунок) пенсій провадиться за документами пенсійної справи та документами, додатково поданими пенсіонерами, виходячи з розміру місячного заробітку за відповідною посадою, з якої особа вийшла на пенсію, станом на час звернення за призначенням або перерахунком.
Призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати відповідних категорій прокурорсько-слідчих працівників. Перерахунок призначених пенсій провадиться з першого числа місяця, що йде за місяцем, у якому настали обставини, що тягнуть зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув права на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Перерахунок пенсій провадиться з урахуванням фактично отримуваних працівником виплат і умов оплати праці, що існували на день його звільнення з роботи (частина сімнадцята статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, в редакції чинній на час призначення пенсії).
До статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ вносилися зміни Законом України від 8 липня 2011 року № 3668-VI «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» (далі - Закон № 3668-VI), внаслідок яких наведена вище частина сімнадцята статті 50-1 Закону 1789-ХІІ з 1 жовтня 2011 року стала вісімнадцятою, - тобто відбулась зміна порядкового номеру частини статті, що регламентувала порядок та підстави перерахунку пенсії, проте її текст залишився незмінним.
Водночас 15 липня 2015 року набрав чинності Закон України «Про прокуратуру» від 14 жовтня 2014 року № 1697-VІІ (далі – Закон № 1697-VІІ), відповідно до Розділу ХІІ Прикінцевих положень якого визнано таким, що втратив чинність із набранням чинності цим Законом, зокрема, Закон України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ, крім, частин третьої, четвертої, шостої та одинадцятої статті 50-1, що втратили чинність з 15 грудня 2015 року.
З набранням чинності Законом № 1697-VІІ пенсійне забезпечення працівників прокуратури регулюється положеннями статті 86, за правилами частин першої, другої якої прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років. Пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до якої включаються всі види оплати праці, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії.
Згідно із частиною двадцятою статті 86 Закону № 1697-VІІ призначені працівникам прокуратури пенсії перераховуються у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Перерахунок призначених пенсій проводиться з першого числа місяця, наступного за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії. Якщо при цьому пенсіонер набув право на підвищення пенсії, різницю в пенсії за минулий час може бути виплачено йому не більш як за 12 місяців. Пенсія працюючим пенсіонерам перераховується також у зв`язку з призначенням на вищу посаду, збільшенням вислуги років, присвоєнням почесного звання або наукового ступеня та збільшенням розміру складових його заробітної плати в порядку, передбаченому частинами другою, третьою та четвертою цієї статті, при звільненні з роботи або за кожні два відпрацьовані роки.
Як вбачається зі змісту позовної заяви, ОСОБА_1 стверджує, що набуте ним право на отримання пенсії у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати згідно зі статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ не може бути звужене, а обмеження пенсії максимальним розміром на нього не розповсюджуються, оскільки перерахунок пенсії пов`язаний з переглядом розміру вже призначеної пенсії, а тому при визначенні розміру перерахованої пенсії не можна застосовувати законодавство, яке прийняте після призначення пенсії, крім випадків покращення становища особи, якій здійснюють такий перерахунок.
Колегія суддів звертає увагу, що в цій справі право позивача на перерахунок пенсії сторонами не заперечується. Спірним є відсотковий розмір та відповідно до вимог якого закону слід було перерахувати пенсію позивача, та чи розповсюджуються на нього встановлені Законом № 3668-VI та Законом №1697-VII обмеження розміру пенсії.
Подібні правовідносини вже були предметом розгляду у Верховному Суді.
Вирішуючи питання щодо визначення норм права, які регулюють спірні правовідносини, Верховний Суд виходив із такого.
Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
За загальним правилом норма права діє щодо відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто до правовідносин застосовується той закон, під час дії якого вони настали.
Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.
Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №  1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №  1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №  1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.
Такий правовий висновок узгоджується з покладеним в основу Закону №  1697-VII принципом єдності системи прокуратури України, що забезпечується, зокрема єдиним статусом прокурорів, який передбачає однакове матеріальне та соціально-побутове забезпечення, зокрема пенсійне забезпечення прокурорів.
Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №  1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №  1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону № 1697-VII.
У рішенні Конституційного Суду України від 22.05.2018 N 5-р/2018 зазначено, що положення частини першої статті 22 Конституції України необхідно розуміти так, що при ухваленні нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих конституційних прав і свобод людини, якщо таке звуження призводить до порушення їх сутності.
Колегія суддів зазначає, що гарантією належного пенсійного забезпечення працівників прокуратури є право на безумовний перерахунок розміру пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати прокурорським працівникам на рівні умов та складових заробітної плати відповідних категорій працівників, які проходять службу в органах і установах прокуратури на момент виникнення права на перерахунок. Таке право за своєю суттю направлене на збільшення розміру виплачуваної працівнику прокуратури пенсії, а гарантія дотримання конституційного права на соціальний захист, зокрема щодо недопущення зменшення такого розміру у випадку перерахунку пенсії, має бути забезпечена виплатою пенсії в раніше встановленому розмірі.
Отже, Верховним Судом у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.12.2021 у справі №580/5962/20 сформовано правовий висновок, згідно з яким до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом № 1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. 
Матеріалами справи підтверджено, що як на час здійснення першим відповідачем перерахунку пенсії позивача на виконання постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2021 по справі № 520/17428/2020, так і на час його звернення із заявою про перерахунок пенсії на підставі довідки Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021, стаття 50-1 Закону №1789-ХІІ відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону №1697-VII в частині перерахунку пенсії втратила чинність.
Отже, на спірні правовідносини поширюються положення частини другої статті 86 Закону №1697-VII, за змістом яких пенсія працівникам прокуратури призначається (перераховується) в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати, що і було зроблено першим відповідачем у цій справі.
Посилання позивача на висновки, викладені у рішенні Близнюківського районного суду Харківської області від 08.04.2013 у справі № 612/1/13-а, залишеного без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 31.03.2015, та постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 24.06.2021 по справі № 520/17428/2020, якими на переконання позивача підтверджено право ОСОБА_1 на перерахунок пенсії, виходячи з розрахунку 90% від середнього заробітку, як на підставу для задоволення позову, є неприйнятними, як такі, що суперечать висновку Верховного Суду, відображеному у постанові від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20, який є обов`язковим для суду апеляційної інстанції згідно зі ст.242 КАС України. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідачів здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років у розмірі 90 % від суми місячної заробітної плати.
Наведений висновок суду апеляційної інстанції відповідає правовій позицій Верховного Суду, викладеній в постанові від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20, в якій суд касаційної інстанції відступив від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.03.2021 у справі № 589/3997/16-а у подібних правовідносинах та узгоджується з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 26.01.2023 у справі № 580/5427/21.
З приводу застосування при перерахунку пенсії, призначеної позивачу відповідно до Закону № 1789-XII, обмеження десятьма прожитковими мінімумами, колегія суддів зазначає наступне.
Так, за змістом статті 2 Закону № 3668-VI, який набрав чинності 01.10.2011, максимальний розмір пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про прокуратуру», не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.  
Цим Законом було внесено зміни до статті 50-1 Закону № 1789-ХІІ, положення частини п`ятнадцятої якої викладено в аналогічній редакції.  
При цьому абзацом першим пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI встановлено, що обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.  
Абзацом другим цього пункту визначено, що пенсіонерам, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом і в яких розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) перевищує максимальний розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), встановлений цим Законом, виплата пенсії здійснюється без індексації, без застосування положень частин другої та третьої статті 42 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та проведення інших перерахунків, передбачених законодавством, до того часу, коли розмір пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) відповідатиме максимальному розміру пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), установленому цим Законом.  
З наведеного слідує, що положення пункту 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3668-VI спрямовані на врегулювання питань, які виникли у зв`язку із застосуванням Закону № 3668-VI стосовно осіб, у яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір, а саме - надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту, коли особа набуде право на перерахунок, на розмір її пенсії будуть поширюватися загальні правила щодо обмежень.  
Закон № 1789-ХІІ втратив чинність (крім окремих положень, які не стосуються спірних правовідносин) у зв`язку з набранням чинності Законом № 1697-VII, за правилами абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 якого максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.  
Отже, з моменту набрання чинності Законом № 1697-VII питання призначення та перерахунку пенсій працівникам прокуратури врегульовувалися нормами цього Закону, зокрема статтею 86, частиною п`ятнадцятою якої були встановлені обмеження пенсії максимальним розміром.  
Слід зазначити, що пункт 2 розділу II Прикінцеві та Перехідні положення Закону № 3668-VI не скасовує обмеження максимального розміру пенсії, призначеної працівнику прокуратури до набрання чинності цим Законом, а встановлює особливе регулювання щодо застосування такого обмеження до осіб, яким пенсія призначена до набрання чинності Законом № 3668-VI, і в яких розмір пенсії на момент набрання чинності цим Законом перевищував максимальний розмір. Зокрема, шляхом надання права на отримання пенсії у розмірі, який перевищує максимальний, без можливості її перерахунку до моменту, коли такий розмір відповідатиме максимальному розміру пенсії. Водночас з моменту відповідності розміру пенсії максимальному розміру пенсії, - поширення на її розмір загальних правил щодо обмежень, установлених статтею 50-1 Закону № 1789-ХІІ, а з 14.10.2014 - абзацом шостим частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII.  
Таким чином, оскільки внаслідок здійснення пенсійним органом перерахунку пенсії позивача її розмір перевищив максимальний (підтверджується листом ГУ ПФУ в Харківській області від 28.08.2021 та матеріалами пенсійної справи), колегія суддів приходить до висновку, що на спірні правовідносини поширюються положення абзацу шостого частини п`ятнадцятої статті 86 Закону № 1697-VII, які встановлюють обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами. 
Вищенаведений висновок суду апеляційної інстанції повністю відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 21.12.2021 у справі №580/5962/20,  від 14.11.2022 № 540/1351/21.
З огляду на викладене, відсутні підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області №2000-0216-8/109285 від 28.08.2021 року в частині зменшення при перерахунку пенсії ОСОБА_1 розміру пенсії з 90% до 60% та обмеження її максимальним розміром.
Щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 963030104903 від 01.12.2021 в частині відмови в проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 за довідкою Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021 року вих. № 21-206 та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській з 01.04.2021 року провести перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021 року вих.№21-206, (про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії), без застосування під час перерахунку і виплати пенсії обмеження її граничним розміром та з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, колегія суддів зазначає таке.
Так, як вбачається з наявної в матеріалах справи копії оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області № 963030104903 від 01.12.2021, підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії на підставі довідки Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021 № 21-206 слугувало проведення (раніше) такого перерахунку за вказаною довідкою.
Наведені обставини щодо здійснення перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2021 на підставі довідки від 09.04.2021 підтверджуються листом ГУ ПФУ в Харківській області від 28.08.2021 № 2000-0216-8/109285, в якому, зокрема, зазначено, що з 01.04.2021 (з обмеженням) розмір пенсії ОСОБА_1 складає 17690,00 грн. Розрахунок здійснено за формулою: 52266,66х60%=31360,00, де «52 266,66» (як встановлено судом апеляційної інстанції) це розмір заробітної плати (грошового забезпечення) позивача вказаний в довідці Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021 № 21-206 (копія міститься в матеріалах справи) помножений на 60% у відповідності до вимог наведеної вище ч. 2 ст. 86 Закону № 1697-VII.
Крім того, варто зауважити, що сам ОСОБА_1 в позовній заяві також зазначає про те, що перерахунок його пенсії на підставі довідки від 09.04.2021 було здійснено відповідачем, однак з розрахунку 60% грошового забезпечення замість 90% та з обмеженням максимальним розміром, що на його думку, є протиправним.
Отже, з наведеного слідує, що вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Черкаській області № 963030104903 від 01.12.2021 про відмову у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021 зумовлені його незгодою з результатом такого перерахунку, здійсненого першим відповідачем, за наслідками якого розмір пенсії ОСОБА_1 було визначено на рівні 60% грошового забезпечення з обмеженням максимальним розміром, що також підтверджується змістом позовних вимог про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській з 01.04.2021 року провести перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021 року вих.№21-206, (про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії), без застосування під час перерахунку і виплати пенсії обмеження її граничним розміром та з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії.
Враховуючи, що колегією суддів під час надання оцінки доводам позивача про наявність у нього права на перерахунок пенсії у розмірі 90% від суми місячної заробітної плати та без обмеження її максимальним розміром встановлено відсутність такого права, що зумовило відмову у задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області № 2000-0216-8/109285 від 28.08.2021 року щодо зменшення при перерахунку пенсії ОСОБА_1 розміру пенсії з 90% до 60% та обмеження її максимальним розміром, позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Черкаській області № 963030104903 від 01.12.2021, яким відмовлено у проведенні перерахунку пенсії позивача на підставі довідки Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021, також задоволенню не підлягають.
У зв`язку з чим, не підлягають задоволенню також похідні від вищенаведених позовні вимоги про зобов`язання ГУ ПФУ в Харківській з 01.04.2021 року провести перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми місячної заробітної плати, зазначеної у довідці Харківської обласної прокуратури від 09.04.2021 року вих.№21-206, (про розмір заробітної плати (грошового забезпечення), що враховується для перерахунку пенсії), без застосування під час перерахунку і виплати пенсії обмеження її граничним розміром та з виплатою різниці між фактично отриманою та перерахованою сумою пенсії, як похідні від наведених вище.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 КАС України суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
На виконання положень п.1, п. 4 ч.1 ст.317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.
Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 по справі № 520/714/22 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову в задоволенні позову. 
Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області - задовольнити.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 29.07.2022 по справі № 520/714/22 - скасувати. 
Прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		Т.С. Перцова 	
Судді	   	В.Б. Русанова    С.П. Жигилій