ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2202/23 Справа № 210/2693/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Чайкіна О.В. Суддя у 2-й інстанції - Хейло Я. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2023 року                                                                м.Кривий Ріг
Справа № 210/2693/22
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Хейло Я.В.,
суддів – Мірути О.А., Тимченко О.О.,
сторони:
позивач -  ОСОБА_1 , 
відповідач - ОСОБА_2 , 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу, виплату відсотків та відшкодування моральної шкоди, яке постановлено суддею Чайкіною О.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 17 листопада 2022 року,-

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог 
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до   ОСОБА_2 про повернення боргу,виплату відсотків та відшкодування шкоди. 
В обґрунтування позову зазначила, що 05 листопада 2021 року між нею, як продавцем, та ОСОБА_2 , як покупцем, (надалі - відповідач) було укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок, що належали їй на праві особистої приватної власності, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П.
Ціна продажу будинку та земельних ділянок сторонами була узгоджена завчасно, але напередодні укладення угоди відповідач повідомила позивачу, що до повного розрахунку не вистачає суми у розмірі 1600 доларів США та попросила відстрочити виплату вказаної суми до 31 грудня 2021 року, про що ОСОБА_2 в підтвердження боргового зобов`язання була написана розписка.
Позивач зазначає, що борг у сумі, еквівалентній 1600 доларам США. ОСОБА_2 не повернула, посилаючись на різні життєві обставини, тому позивач змушена звернутись до суду із позовом про повернення боргу. 
Крім того, на думку позивача відповідач не виконала своє зобов`язання щодо сплати боргу до 31.12.2021 року то вона, окрім повернення суми боргу, зобов`язана сплатити грошову суму за відсотковою ставкою 3% річних від суми боргу. 
Враховуючи те. що на 31.08.2022 року відповідач прострочила повернення боргу за вісім місяців, то при відсотковій місячній ставці у 0,25% вона повинна сплатити суму, еквівалентному 32 доларами СІІІА. що на 31.08.2022 становить 1312 гривень. 
Крім того, позивач просила суд стягнути із відповідача моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 40 000 грн., а також судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції 
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2022 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу, виплату відсотків та відшкодування моральної шкоди - задоволено частково.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у сумі 1600,00 (одна тисяча шістсот) доларів США.
Стягнуто з  ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3% річних за невиконання грошового зобов`язання, що становить 42,21 (сорок два долари США двадцять один цент) .
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Стягнути з ОСОБА_2  на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу
В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, доводи позивача та оскаржуване рішення суперечить змісту договору купівлі-продажу від 05 листопада 2022 року.
У пункті 2.1. вказаного договору зазначено, що розрахунки за будинок та земельні ділянки здійснені покупцем повністю до підписання та посвідчення цього договору.
Суд першої інстанції не навів у оскаржуваному рішенні доводів на спростування того, що Договір свідчить про те, що розрахунки за житловий будинок та земельні ділянки здійсненні повністю та про відсутність претензій з боку продавця до покупця з його оплати.
Наголошує, що досліджуючи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору. 

Узагальнення доводів та заперечень інших учасників справи

Позивачем відзив на апеляційну скаргу не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

05 листопада 2021 року між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П. (а.с. 3-5).
Відповідно до пункту 2.1 Договору, за домовленістю сторін, продаж житлового будинку за цим Договором вчиняється за 155 829,49 грн., продаж земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:031:0029 вчиняється за 39 850,85 грн., продаж земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:031:0030 вчиняється за 3075,55 грн., що разом становить 198 755, 89 гривень, які Продавець повністю отримала від Покупця до підписання та посвідчення цього Договору, згідно діючого законодавства України (а.с.3).
Згідно розписки від 05 листопада 2021 року, ОСОБА_2 зобов`язується повернути грошові кошти в розмірі 1600 доларів США, за Договором купівлі-продажу нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , в строк до 31 грудня 2021 року (а.с.45).

Позиція апеляційного суду

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2022 року – задовольнити.
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2022 року – скасувати.

Мотиви з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Таким чином дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи, оскільки ціна позову становить менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
За вимогами ст.ст. 263,264 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, ;що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.
Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.
При ухваленні рішення суд зобов`язаний з`ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов`язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.
Суд першої інстанції ухвалюючи рішення названих вимог закону не дотримався.
Задовольняючи частково позовні вимоги та стягуючи з відповідача суму боргу та 3% річних за борговою розпискою, суд першої інстанції виходив з того, що  складена розписка є підставою виникнення у відповідача ОСОБА_2  обов`язку з повернення на вимогу позикодавця коштів, тобто існування між сторонами договірних правовідносин за договором з поверненням в майбутньому, тобто за позикою, з обумовленим строком повернення коштів, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення боргу за розпискою.
Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
Відповідно до частин 1 та 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, юридичні факти, заподіяння матеріальної та моральної шкоди тощо, а також вони можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.
Згідно зі статтями 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах з участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги розумності та справедливості.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Наслідки порушення договору позичальником визначені статтею 1050 ЦК України, відповідно до частини першої якої, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме з Договору купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1 та земельних ділянок, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Черник О.П., за домовленістю сторін, продаж житлового будинку за цим Договором вчиняється за 155 829,49 грн., продаж земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:031:0029 вчиняється за 39 850,85 грн., продаж земельної ділянки з кадастровим номером 1211000000:02:031:0030 вчиняється за 3075,55 грн., що разом становить 198 755, 89 гривень, які Продавець повністю отримала від Покупця до підписання та посвідчення цього Договору, згідно діючого законодавства України.
Також в матеріалах справах наявна розписка від 05 листопада 2021 року, відповідно до якої ОСОБА_2 зобов`язується повернути грошові кошти в розмірі 1600 доларів США, за Договором купівлі-продажу нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 , в строк до 31 грудня 2021 року.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.
Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів.
За своїми правовими характеристиками договір позики є реальною, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.
Такі правові висновки про застосування статей 1046, 1047 ЦК України викладені в постановах Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13, від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 та від 13 грудня 2017 року у справі № 6-996цс17. 
Колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що розписка констатує факт виникнення у відповідача ОСОБА_2 обов`язку з повернення на вимогу позикодавця коштів, тобто існування між сторонами договірних правовідносин за договором з поверненням в майбутньому, тобто за позикою, оскільки складена на виконання договору купівлі-продажу нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 .
Проте, зміст договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між сторонами 05.11.2021 року свідчить про те, що розрахунки за зазначені у ньому об`єкти нерухомості здійсненні повністю та про відсутність будь-яких матеріальних претензій з боку продавця до покупця щодо їх оплати. Отже, відсутній борг, який може бути замінений позиковим зобов`язанням. На вищевикладене, суд першої інстанції не звернув уваги.
Таким чином, колегія суддів вважає, що справжня природа розписки, на яку посилався суд першої інстанції при частковому задоволенню позову, ураховуючи обставини справи, не є підтвердженням реального характеру договору позики. Доказів того, що між сторонами була домовленість щодо повернення суми грошових коштів, яка недоотримана за Договором купівлі-продажу від 05 листопада 2021 року, матеріали справи не містять.
Отже, суд першої інстанцій не встановив справжню правову природу правовідносин між сторонами та дійшов неправильних висновків про наявність підстав для часткового задоволення позову.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги 
Згідно із частиною 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю правових підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат 

Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
За частиною 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи зазначене, з позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути на користь відповідача витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з переглядом у суді апеляційної інстанції 1488,60 грн. 

Керуючись ст.ст.367, ст.374, п. 2 ч. 1 ст.376, ст. ст.381,382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

       Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2  на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2021 року– задовольнити.
       Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 листопада 2021 року– скасувати.
У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення боргу, виплату відсотків та відшкодування моральної шкоди,– відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: