Справа № 463/13407/21                        Головуючий у 1 інстанції: Грицко Р.Р. 
Провадження № 22-ц/811/3210/22                Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

24 лютого 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючого судді Мельничук О.Я., 
суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.,
без участі сторін,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 травня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у розмірі 4000,0 гривень, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 29.11.2021 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач у справі її колишній чоловік, шлюб з яким вона розірвала згідно рішення Личаківського районного суду м.Львова від 29.10.2015 року. Цим же рішенням на її користь ухвалено стягувати з відповідача аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 728,00 гривень щомісячно та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 728,00 гривень. В даний час донька ОСОБА_4 стала повнолітньою, їй 22.02.2020 року виповнилось 18 років і відповідно припинилось стягнення аліментів. Однак, донька поступила на стаціонарне навчання в Ягеллонський університет, м.Краків, Республіка Польща і буде навчатись там з 01.10.2021 року по 31.10.2024 року. Навчання, проїзд до місця навчання, проживання у гуртожитку вимагає великих затрат, що їй не під силу. Вона працює майстром манікюру, отримує мінімальну заробітну плату, якої не вистачає на утримання двох дітей і власне життя. Лише за проживання в гуртожитку доньці необхідно сплачувати 450,00 польських злотих щомісячно, що в перерахунку на гривні становить 2925,00 гривень. Відповідач раніше працював водієм, постійної роботи не має, але має доходи від здачі в оренду квартири, пасажирських перевезень, також їздить на заробітки за кордон. В даний час він не повідомляє де працює і скільки заробляє. У зв`язку з наведеним, просить позовні вимоги задовольнити повністю.

Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 04 травня 2022 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.
Вирішено стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти, щомісячно, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 гривень, починаючи з 29 листопада 2021 року і до закінчення ОСОБА_6 навчання у Ягеллонському університеті у м.Кракові, але не пізніше досягнення нею 23 років.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 454,00 гривень.
Рішення суду в апеляційному порядку через свого представника  ОСОБА_1 оскаржила ОСОБА_2 . Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Вважає визначений судом розмір аліментів недостатнім, оскільки лише проживання в гуртожитку становить 495 злотих (4088,16 грн.) і харчування не менше 4000 грн. Стверджує про наявність у відповідача високих доходів, які дозволяють йому сплачувати аліменти в розмірі 4000 грн. на місяць.
В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 травня 2022 року та ухвалити нове про задоволення позову у повному обсязі. Окрім цього, скаржник просить стягнути з відповідача в її користь 5000 грн витрат на правову допомогу.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до вимог ч.13 ст.7 та ч.1 ст.369 ЦПК України, справу розглянуто апеляційним судом без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
У частині п`ятій статті 268 ЦПК України зазначено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено – повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення апеляційним судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23 лютого 2023 року, є дата складення повного судового рішення – 24 лютого 2023 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в Постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд виходив з тих обставин, що  ОСОБА_2 з її сторони не доведено належними доказами наявність у ОСОБА_3 фінансової можливості для сплати щомісячних аліментів в розмірі 4000 грн., в зв`язку з чим суд визначив аліменти в розмірі 2000 грн., які забезпечують доньці належні умови для існування та є достатніми для забезпечення навчання і є співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання.

З такими висновками колегія суддів погоджується з наступних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, який зареєстровано 01.09.2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1834, однак такий було розірвано рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 29.10.2015 року (а.с.4-5).
У шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 від 04.04.2002 року, виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 1595 (а.с.3).
Також встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є повнолітньою та була зарахована на стаціонарне навчання на період з 01.10.2021 року по 31.10.2024 року до Ягеллонського університету у м.Краків, Республіка Польща та проживає у гуртожитку «Жачек» навчального закладу Ягеллонського університету, оплата за проживання становить 450,0 злотих на місяць (а.с.8-9).
Із змісту позовної заяви вбачається та не заперечується сторонами, що у них окрім доньки ОСОБА_4 , є ще син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає з позивачкою.

Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до статті 182 СК України (в редакції, чинній на час вирішення справи судами попередніх інстанцій) при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Колегія суддів звертає увагу, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 
Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ч.ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами.
Ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції скаржником не доведено наявність у відповідача фінансової можливості на утримуванна своєї повнолітньої дочку – сплати щомісячних аліментів на час навчання в розмірі 4000 грн.
Окрім цього, позивачем не долучено доказів, що з відповідачем вона узгоджувала місце навчання їх дочки за кордоном, яка однозначно є дороговартісним та потребує значних коштів і можливості у відповідача надавати такі кошти для утримання їх дочки за кордоном на період навчання.

Колегія суддів вважає, що при визначенні розміру аліментів, судом першої інстанції враховано матеріальний стан позивача та повнолітньої доньки, стан здоров`я відповідача, його матеріальне становище, а також те, що з нього стягуються аліменти на неповнолітню дитину сторін.
Під час розгляду справи ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції позивачкою не надано доказів щодо можливості у відповідача у розмірі більшому ніж визначив суд – 2000 грн.

Протилежного скаржником в суді апеляційної інстанції не доведено.

Згідно норм ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Доводи апеляційної скарги  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 жодним чином висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а заочне рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 травня 2022 року залишити без змін.

Керуючись ч.5 ст. 268, ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд, 

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - залишити без задоволення. 
Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 04 травня 2022 року- залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 24 лютого 2023 року.

               Головуючий:                                        О.Я. Мельничук

               Судді:                                                        О.М. Ванівський

                                                                       Р.П. Цяцяк