ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" лютого 2023 р.           Справа№ 910/3967/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тищенко О.В.
суддів:            Станіка С.Р. 
          Шаптали  Є.Ю. 

без повідомлення учасників справи

розглянув апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення  Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 (повний текст рішення складено 17.08.2022)
у справі  №  910/3967/22 (суддя Маринченко Я.В.)
за позовом  Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка»
до  Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія»
про  стягнення 52 769,17 грн

в с т а н о в и в:

У травні 2022 року Приватне акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення 52769,17 грн.
Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 14.08.2020 сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортних засобів DAF FT XF 105.410 д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та Peugeot 107 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Оскільки цивільно-правова відповідальність винної у ДТП особи - ОСОБА_2 застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія» позивач просить стягнути з відповідача 52769,17 грн страхового відшкодування у порядку суброгації.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 позов задоволено частково. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» страхове відшкодування в сумі 44 181,97 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2077,26 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 грн. В іншій частині позову відмовлено.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія» 31.08.2022 звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі №910/3967/22 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, таке рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.
Скаржник вважає, що матеріали справи не містять доказів вини ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди, а тому підстав для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування у порядку суброгації відсутні.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/3967/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Шаптала Є.Ю., Станік С.Р.
Ухвалою Північний апеляційний господарський суд від 07.09.2022 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №  910/3967/22. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення  Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі №  910/3610/22.
12.09.2022 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/3967/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі №910/3967/22, встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу. Справу призначено до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи.
Відповідно до ч. 3  ст. 12 Господарського процесуального кодексу України  спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, частиною 7 вказаної статті визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.
Колегією суддів враховано, що ціна поданого позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2022.
Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, справа №910/3967/22 призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.
Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.
Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.
Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, від 18.04.2022 №259/2022, від 17.05.2022 №341/2022, від 12.08.2022 №573/2022, від 07.11.2022 №757/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні до 19 лютого 2023 року.
Відповідно до п. 1 наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2022 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану» встановлено тимчасово до усунення обставин, які зумовили загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів суду, працівників суду, в умовах воєнної агресії проти України зупинено здійснення судочинства Північним апеляційним господарським судом.
Відповідно до п. 2 наказу Голови Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2022 «Про внесення змін до наказу від 03.03.2022 № 10 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану» визнано таким, що втратили чинність, зокрема, пункт 1 наказу Голови суду від 03.03.2022 №10 «Про встановлення особливого режиму роботи Північного апеляційного господарського суду в умовах воєнного стану».
В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.
Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.
У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Згідно до ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.
17.03.2020 між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» (далі - Страховик) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мрія Сервіс» (далі - Страховик, Вигодонабувач) укладено Договір добровільного страхування на транспорті «КАСКО CORPORATE» №011043/4100/0000111 від 17.03.2020 (далі - Договір).
Відповідно до п.94 Додатку №1 до Договору застраховано транспортний засіб - автомобіль марки «DAF FT XF 105.410» д.н.з. НОМЕР_1 , в тому числі за страховим ризиком - ДТП.
Як вбачається з наявної у матеріалах справи відповіді Національної Поліції України (ідентифікатор картки ДТП в системі НОМЕР_4), 14.08.2020 о 18:35 на а/д Н-13 Львів-Самбір-Ужгород, 13 км, відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів марки «DAF FT XF» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та «Peugeot 107» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 , внаслідок чого пошкоджено вищезазначені автомобілі. Дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_2 п.10.1. Правил дорожнього руху України про, що було складено протокол ДПР18 №447846
Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Peugeot 107» д.н.з. НОМЕР_3 , застрахована у ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». З наявних в матеріалах справи документів вбачається, що поліс обов`язкового страхування №ЕР200206900 був чинний на момент скоєння ДТП - 14.08.2020. Ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн, франшиза - 0 грн.
18.08.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю «Мрія Сервіс» подано до позивача заяву №00368786 про подію з ознаками страхового випадку згідно договору КАСКО №011043/4100/0000111, учасником якої був транспортний засіб DAF FT XF д.н.з НОМЕР_1 .
15.09.2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» склало страховий акт №00368786, відповідно до якого сума страхового відшкодування за вказаним страховим випадком, що стався 14.08.2020, становить 52769,17 грн.
16.09.2020 позивач перерахував Товариству з обмеженою відповідальністю «Мрія Сервіс» грошові кошти в сумі 52769,17 грн.
05.10.2020 Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» звернулась до Приватного акціонерного товариство «Українська транспортна страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просило  здійснити відшкодування шкоди в сумі 52769,17 грн. Заяву відповідач отримав 09.10.2020, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення, проте залишив її без відповіді.
Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Пунктом 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої, відшкодовується винною особою.
Місцевим господарським судом встановлено, що постановою Пустомитівського районного суду Львівської області у справі №450/1821/21 від 16.06.2021, провадження про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вказаній справі закрито підставі п.7 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення, визначених ч.2. ст.38 КУпАП.
При цьому, як вбачається з вказаної постанови, згідно з протоколом про адміністративне правопорушення ОСОБА_2 ставиться у вину те, що останній 14.08.2020 р. о 18 год. 35 хв. на а/д Львів-Самбір-Ужгород 13 км в с. Оброшино Пустомитівського району, керуючи автомобілем «Пежо 107» д.н.з. НОМЕР_3 на перехресті перед початком руху, не впевнився в безпечності та скоїв зіткнення з автомобілем DAF FT ХF 105 д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі, внаслідок ДТП автомобілі отримали технічні ушкодження з матеріальними збитками. Чим порушив п. 10.1 ПДР України.
Задовольняючи частково позовні вимоги місцевий господарський суд виходив з того, що постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 16.06.2021 у справі №450/1821/21 закрито провадження про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Крім того, суд також зазначив, що непритягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами.
Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, оскільки як вже зазначено вище, постановою Пустомитівського районного суду Львівської області у справі №450/1821/21 від 16.06.2021, провадження відносно ОСОБА_2 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення закрито саме у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 38 КУпАП у редакції, чинній на момент прийняття постанови Пустомитівським районним судом Львівської області у справі №450/1821/21 від 16.06.2021, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення. 
Згідно з п.1. ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо відсутні подія і склад адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема у разі закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
З правового аналізу зазначених норм вбачається, що їх застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративне правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Такої правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, у постановах від 07.02.2018р. у справі № 910/18319/16, від 16.04.2019р. у справі №927/623/18, від 19.03.2020 у справі №910/3864/19, що було враховано місцевим господарським судом.
Отже, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про те, що факт закриття адміністративного провадження у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, не є обставиною, яка спростовує наявність вини особи в скоєнні ДТП.
Водночас, колегія суддів вважає помилковим твердження скаржника, що такий підхід до справи з боку місцевого господарського суду є формальним, в той час як Пустомитівським районним судом Львівської області не визнано вини ОСОБА_2 , оскільки відповідно до Господарського процесуального кодексу України обставини, на які посилається сторона у справі входять в предмет доказування.
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Приписами статей 73, 74 ГПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України тягар доведення обставин лежить саме на стороні, яка посилається на них, як на підставу своїх заперечень. Тобто саме на відповідача покладено обов`язок довести відсутність вини ОСОБА_2 у порушенні Правил дорожнього руху України і відповідно підстав для стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку суброгації. 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Разом з тим, відповідачем доказів на підтвердження своїх заперечень не надано ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді.
Колегія суддів також погоджується з місцевим господарським судом в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в порядку суброгації в розмірі 44181,97 грн.
Так, відповідно до положень п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
Як вірно зазначив місцевий господарський суд, вказаний Закон розмежовує порядок виплати заподіяної шкоди в умовах існування лише проведеної уповноваженою особою (органом) оцінки цієї шкоди (звіту, акта оцінки) (без урахування ПДВ) та у разі фактичного проведення відновлення ремонту пошкодженого у ДТП транспортного засобу потерпілої особи з доведенням вартості цього ремонту (з урахуванням ПДВ).
Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, виплата позивачем суми страхового відшкодування здійснена безпосередньо на рахунок потерпілої особи - ТОВ «Мрія Сервіс». Документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту матеріали справи не містять. Таким чином, судом встановлено, що розрахунок суми страхового відшкодування здійснено позивачем без врахування положень п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтями 76, 77 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставин, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі № 910/3967/22, прийняте з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга скаржника задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 129, 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі №910/3967/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 17.08.2022 у справі №910/3967/22 залишити без змін.
3. Судові витрати (судовий збір) за розгляд апеляційної скарги покладаються на Приватне акціонерне товариство «Українська транспортна страхова компанія».
4. Матеріали справи №910/3967/22 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            О.В. Тищенко 

Судді                                                                                С.Р. Станік

                                                                                Є.Ю. Шаптала