П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/6872/22 
                                                                               Головуючий у 1-й інстанції:  Мультян Марина Бондівна 
Суддя-доповідач:  Залімський І. Г. 
05 січня 2023 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Мацького Є.М.  Сушка О.О. 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Вінницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Управління патрульної поліції у Вінницькій області, в якій просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилася у невидачі письмово запитуваної інформації в запиті від 21.02.2022 перераховану в 2-му та 4-му пунктах запиту;
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилася у не розгляді запиту в межах встановленого Законом України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI (Закон №2939-VI) строку та не направлені запиту в частині пункту 5 до відомого належного розпорядника з одночасним його повідомленням як запитувача інформації;
- зобов`язати відповідача надати запитувану в пунктах 2 та 4 запиту інформацію та направити запит в частині 5-го пункту до відомого належного розпорядника з одночасним повідомленням його як запитувача інформації.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 29.09.2022 позов задоволено частково, ухвалено: 
- визнати протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції у Вінницькій області щодо не розгляду запиту на інформацію ОСОБА_1 від 21.02.2022 у межах встановленого Законом №2939-VI строку;
- визнати протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції у Вінницькій області щодо не надання відповіді на пункт 2 запиту ОСОБА_1 від 21.02.2022;
- зобов`язати Управління патрульної поліції у Вінницькій області повторно розглянути запит на інформацію від 21.02.2022, що поданий ОСОБА_1 , в частині пункту 2 та надати інформацію відповідно до Закону №2939-VI;
- визнати протиправною бездіяльність Управління патрульної поліції у Вінницькій області щодо не направлення запиту на інформацію від 21.02.2022 належному розпоряднику та не повідомлення ОСОБА_1 про направлення інформаційного запиту до належного розпорядника інформації;
- зобов`язати Управління патрульної поліції у Вінницькій області направити запит на інформацію від 21.02.2022 належному розпоряднику та надати ОСОБА_1 інформацію про направлення його запиту від 21.02.2022 належному розпоряднику інформації;
- в задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29.09.2022 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що запитувана інформація безпідставно віднесена судом першої інстанції до інформації з обмеженим доступом як інформація для службового користування, без жодних відповідних доводів сторін та встановлених судом обставин. До того ж, надання позивачу диску із відеозаписами з бодікамер поліцейських, підтверджує публічність такої інформації. 
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням у частині задоволення позову, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29.09.2022 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що кожен виклик або виконання обов`язку працівниками поліції мають індивідуальний характер, опрацювання кожної ситуації потребує різних затрат часу, відповідно різниться і час відповідних відеозаписів, а отже й розмір відповідних файлів. Ведення статистики щодо об`єму аудіовідеофалів кожної з бодікамер, записів з моменту першого включення реєстраторів на місці події до моменту їх остаточного виключення після чи під час покидання місця пригоди, законодавством України не передбачено. Таким чином, відповідь на пункт 2 звернення позивача можливий лише у разі створення інформації, якою розпорядник не зобов`язаний володіти, що суперечить змісту запиту на інформацію. 
Зауважив, що 24.03.2022 відповідачем надано відповідь на запит у повному обсязі, за наявною на той момент інформацією. Законодавством України не передбачено направлення частини запиту, окремого пункту за належністю.
Крім того, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України усі працівники УПП у Вінницькій області ДПП здійснювали передбаченні Законом України “Про правовий режим воєнного стану” заходи необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. З початком введення воєнного стану Управління патрульної поліції у Вінницькій області роботу згідно штатного режиму не здійснювало, оскільки усі працівники поліції були задіяні на добові чергування, без вихідних днів, для несення служби згідно графіків відповідних чергувань затверджених керівниками поліції. Як тільки ситуація дозволяла зняти частину працівників (апарату) та повернути їх до виконання обов`язків відповідно до посадових функцій, відповідь на запит була одразу надана, тому представник відповідача вважає, що строк надання відповіді порушено без будь якого порушення чинного законодавства України.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача в якому вказав на законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, а також на безпідставність доводів апеляційної скарги. Зауважив, що створювати запитувану інформацію у відповідача не було необхідності, адже така інформація вже створена та відображена на відповідному носію. Зазначив, що відповідач міг направити за належністю запит у відповідній частині. Доказів відсутності можливості надати належну та повну відповідь на запит відповідачем не надано.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2022, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Встановлено, що 21.02.2022 ОСОБА_1 звернувся до Управління патрульної поліції у Вінницькій області із запитом про надання публічної інформації, в якому просив:
1. надати письмову інформацію, чи було виявлено механічні пошкодження портативних, автомобільних відеореєстраторів в період чи після застосування 17.02.2022 усіма працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів (портативних та установлених у службових транспортних засобах відеореєстраторі) у всіх вищевикладених випадках. Якщо так, то надати письмову інформацію хто і в яких випадках, коли, ким виявлено та що саме, що та ким і на чому пошкоджено, які наслідки такого пошкодження, в який період (дати, час, проміжки) не застосовувались такі засоби та прилади через такі пошкодження та ким саме з поліцейських;
2. надати письмову інформацію який об`єм аудіовідеофалів кожної з бодікамер складають результати записів з моменту першого включення реєстраторів на місці події до моменту їх остаточного виключення після чи під час покидання місця пригоди;
3. надати письмову інформацію про посаду та повне ПІБ усіх працівників які отримали та користувались згідно журналу та відомості вищевказаним обладнанням (портативним та на автомобілях службових), їх конкретним типом та інвентаризаційним номером, станом та часом і датою отримання та повернення, відповідального про їх повернення у вищевказаних випадках;
4. надати копії усіх аудіовідеозаписів з усіх карт пам`яті та хмарних сховищ (чи серверів, інформаційних накопичувачів інформації) вищевказаних портативних відеореєстраторів усіх поліцейських відповідальних за здійснення таких записів у всіх вищевказаних мною випадках із супровідним листом та позначенням (прив`язкою) кожного запису з конкретним об`ємом його тривалості до конкретного реєстратора конкретного поліцейського, що його використовував для таких записів.
5. надати для ознайомлення усі документи, що складають матеріали зібрання та перевірки вищевказаних усіх моїх заяв та повідомлень до поліції, що є наслідком управлінської діяльності поліції та надати можливість сфотографувати їх (повідомлення, рапорти, електронна переписка, службова щодо даних подій, пояснення, заяви). Копії вказаних документів просив надіслати рекомендованим листом в завіреному з оригіналами належним чином вигляді.
Надати вказані запитувані копії документів та відеоаудіозаписів, та інформацію просив шляхом направлення їх рекомендованим листом.
Даний запит отримано Управлінням патрульної поліції у Вінницькій області 23.02.2022.
Листом від 24.03.2022 №8зі/41/21/02-2022 Управління патрульної поліції у Вінницькій області на запит на отримання публічної інформації повідомило запитувача про наступне.
1. Усі персональні відеореєстратори, які, згідно із журналу обліку видачі, повернення портативного відео реєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, було видано та повернено після несення служби екіпажами УПП у Вінницькій області ДПП перебували у справному стані. Інформація (письмова, усна) щодо несправностей, неналежної роботи реєстраторів під час несення служби не надходила.
2. Немає передбаченого стандарту/норми того, який об`єм має складати той чи інший відзнятий під час виконання службових обов`язків відеозапис, оскільки, згідно Наказу МВС №1026 від 18.12.2018 "Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису", включення та виключення портативного відео реєстратора виконується поліцейським, а тривалість та об`єм відео файлів залежить від часу опрацювання виклику та/або виконання спеціальної поліцейської операції;
3. Згідно із розстановкою сил та засобів роти № 1 батальйону УПП у Вінницькій області ДПП за 17.02.2022 (відомості з якої становлять службову інформацію) на виклик по спецлінії “ 102” на адресу АДРЕСА_1 , близько 17 год. виїжджав наряд поліції у складі поліцейських ОСОБА_2 та Андреєв М.Р. Інспектору взводу № 2 роти № 1 Колодію Р.В. 17.02.2022 в 07 год. 05 хв. під підпис було видано цифрову нагрудну відеокамеру підвищеної міцності Video Badge VB-400, заводський номер № 470705 (інвентарний №18150169017/3349). Поліцейському взводу № 2 роти №1 Андреєву М.Р. 17.02.2022 в 07 год. 05 хв. під підпис було видано цифрову відеокамеру підвищеної міцності Video Badge VB-400, заводський номер №470769 (інвентарний №18150169017/3348). 17.02.2022 в 20 год. 20 хв. вище зазначені персональні відео реєстратори було повернено під підпис сектор зв`язку та телекомунікації УПП у Вінницькій області ДПП.
4. УПП у Вінницькій області ДП не може надати копію усіх наявних відеозаписів, які стосуються опрацювання виклику по спецлінії “102” на адресу м. Вінниця, вул. Грушевського 17 близько 17 год., із вище зазначених персональних відеореєстраторів (470769 та 470795), оскільки згідно Наказу МВС № 1026 від 18.12.2018 "Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису" Розділу VIII. Загальний порядок зберігання та видачі відеозаписів “Строк зберігання відеозаписів становить: з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб”, та у зв`язку із наявною технічною можливістю строк збереження відеозаписів із нагрудних відео реєстраторів є обмеженим.
5. 17.02.2022 в період з 16:30 по 18:30 Вами було здійснено повідомлення на скорочений номер екстреного виклику поліції “102”, яке було зареєстровано в інформаційній підсистемі “Єдиний облік” інформаційно-телекомунікаційної системи “Інформаційний портал Національної поліції” Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області. УПП у Вінницькій області ДПП не є розпорядником вказаної інформації, тому для ознайомлення з вказаними матеріалами Вам необхідно звернутися до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця вул. Пирогова 4.
Вважаючи, що відповідачем порушено строк розгляду запиту, не надано відповіді на друге та четверте питання запиту, та не направлено за належністю запиту в частині питання п`ять, позивач звернувся до суду.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем невчасно розглянуто вказаний запит позивача, безпідставно не надано інформації, який об`єм аудіовідеофалів кожної з бодікамер складають результати записів з моменту першого включення реєстраторів на місці події 17.02.2022 у період з 16:30 по 18:30. Також відповідач у частині питання порушеного у пункті 5 запиту безпідставно не направив такий запит за належністю до Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.
Водночас, інформація надати яку позивач просив у пункті 4 запиту є службовою, а тому відповідач обґрунтовано відмовив у наданні такої інформації позивачу.
Колегія суддів частково погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Згідно ч.2 ст.34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.
Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Законом України "Про інформацію" від 02.10.1996 №2657-XII (Закон №2657-XII) визначено, що кожен має право на вільне одержання, використання, поширення, зберігання та захист інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.
Статтею 1 Закону № 2657-XII визначено, що інформація - це будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Згідно частини першої статті 1 Закону №2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Відповідно до частин 1, 4 статті 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до ч.6 ст.22 Закону №2939-VI відстрочка в задоволенні запиту на інформацію допускається в разі, якщо запитувана інформація не може бути надана для ознайомлення в передбачені цим Законом строки у разі настання обставин непереборної сили. Рішення про відстрочку доводиться до відома запитувача у письмовій формі з роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 № 341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.
Відповідно до статті 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.
Тобто, право на отримання інформації у відповідь на запит є конституційним правом особи та не може бути обмеженим навіть за умов запровадження державою воєнного стану.
Апеляційний суд зазначає, що введення воєнного стану в Україні беззаперечно є обставиною непереборної сили. 
Разом з цим, відповідач не виконав обов`язку щодо здійснення письмового повідомлення позивача про відстрочення надання відповіді на запит позивача про доступ до публічної інформації.
Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про допущення відповідачем протиправної бездіяльності шляхом несвоєчасного розгляду запиту позивача на отримання публічної інформації.
Відповідно до частини першої статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:
1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;
2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;
3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;
4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VIII (Закон №580-VIII) передбачено застосування поліцейськими технічних приладів та технічних засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Пунктом 1 частини 1 статті 40 Закону №580-VIII встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, з метою: 1) запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань.
Згідно із частиною 3 статті 40 Закону №580-VIII строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.
За приписами пункту 2 розділу 1 Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 18.12.2018 №1026 (Інструкція №1026), застосування працівниками поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, здійснюється з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення; охорони громадської безпеки та власності; забезпечення безпеки осіб; забезпечення публічної безпеки і порядку.
Відповідно до пункту 1 розділу VII Інструкції №1026 під час виконання своїх повноважень поліцейським забороняються копіювання, передання інформації з відповідних носіїв стороннім особам.
Згідно пункту 1 розділу VIІI Інструкції №1026 вивантаження відеозаписів з карт пам`яті портативних відеореєстраторів та відеореєстраторів, установлених на службових транспортних засобах, БпЛА, на сервер зберігання відеозаписів здійснюється шляхом приєднання карти пам`яті до спеціального обладнання в автоматичному режимі за допомогою спеціального програмного забезпечення або в інший спосіб, визначений виробником до такого сервера.
Відповідно до пункту 3 розділу VIII Інструкції №1026 строк зберігання відеозаписів становить: 1) з портативних та відеореєстраторів, установлених у службових транспортних засобах, БпЛА, - 30 діб; 2) з автомобільної або стаціонарної системи залежно від технічних характеристик - не менше 30 діб; 3) у стаціонарних системах, які використовуються під час відбору кандидатів на службу до поліції, - 60 діб.
Після спливу зазначених строків розпорядник не володіє та не повинен володіти інформацією (записом), що може слугувати правомірною підставою для відмови у її наданні.
Згідно пункту 7 розділу VIII Інструкції відеозаписи або копії з них можуть бути надані за вмотивованими запитами органів державної влади, органів досудового розслідування, прокуратури, слідчого судді та суду, поліцейського та інших осіб у порядку, передбаченому законодавством України.
У запиті на отримання публічної інформації позивач зазначив, що неодноразово по телефону "102" викликав працівників патрульної поліції, в період з 16:30-18:30 17.02.2022 на адресу вул. Грушевського, 17, м. Вінниця. Працівники поліції, що прибули на місце події здійснювали відеозапис подій на нагрудні відеореєстратори. 
У пункті 2 запиту позивач просив надати інформацію, який об`єм аудіовідеофалів кожної з бодікамер складають результати записів з моменту першого включення реєстраторів на місці події до моменту їх остаточного виключення після чи під час покидання місця пригоди.
У пункті 4 запиту позивач просив надати копії усіх аудіовідеозаписів з усіх карт пам`яті та хмарних сховищ (чи серверів, інформаційних накопичувачів інформації) вищевказаних портативних відеореєстраторів усіх поліцейських відповідальних за здійснення таких записів у всіх вищевказаних мною випадках із супровідним листом та позначенням (прив`язкою) кожного запису з конкретним об`ємом його тривалості до конкретного реєстратора конкретного поліцейського, що його використовував для таких записів.
Як обґрунтовано зауважив відповідач, законодавством України не передбачено ведення статистики щодо об`єму аудіовідеофалів кожної з бодікамер, а також зберігання інформації щодо об`єму аудіовідеофалів кожної з бодікамер, зокрема, інформації про те, який об`єм аудіовідеофалів кожної з бодікамер складають результати записів з моменту першого включення реєстраторів на місці події до моменту їх остаточного виключення після чи під час покидання місця пригоди.
Згідно пункту частини першої статті 22 Закону №2939-VI не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник інформації не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.
Аналізуючи норми Закону №2939-VI, Верховний Суд у постанові від 28.04.2020 у справі №820/4260/17 дійшов висновку, що визначальною ознакою для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях і знаходилася у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації. Якщо запит стосується інформації, яка міститься в кількох документах і може бути зібрана і надана без значних інтелектуальних зусиль (наприклад, без проведення додаткового змістовного аналізу), то така інформація відповідає критеріям "відображеності та задокументованості" і є публічною. Не є інформаційним запитом звернення, для відповіді на яке необхідно створити інформацію, крім випадків, коли розпорядник не володіє запитуваною інформацією, але зобов`язаний нею володіти.
Оскільки, запитувана інформація стосувалася події, яка склалася з 16:30 до 18:30 17.02.2022, з огляду на положення пункту 3 розділу VIII Інструкції №1026 строк зберігання запитуваної позивачем інформації закінчився 18.03.2022.
Таким чином, відповідач, станом на час надання відповідні на запит позивача від 21.02.2022 з огляду на закінчення строку зберігання запитуваної позивачем інформації об`єктивно не мав можливості надати інформацію, який об`єм аудіовідеофалів кожної з бодікамер складають результати записів з моменту першого включення реєстраторів на місці події до моменту їх остаточного виключення після чи під час покидання місця пригоди, а також копії усіх аудіовідеозаписів з усіх карт пам`яті та хмарних сховищ (чи серверів, інформаційних накопичувачів інформації) вищевказаних портативних відеореєстраторів усіх поліцейських відповідальних за здійснення таких записів у всіх вищевказаних мною випадках із супровідним листом та позначенням (прив`язкою) кожного запису з конкретним об`ємом його тривалості до конкретного реєстратора конкретного поліцейського, що його використовував для таких записів.
З урахування наведеного, відповідач правомірно відмовив позивачу у наданні інформації, вказаної у пунктах 2 та 4 запиту позивача від 21.02.2022, із належним обґрунтуванням такої відмови у пунктах 2 та 4 листа від 24.03.2022 №8зі/41/21/02-2022, адже відповідач як розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит у цій частині.
Висновки суду першої інстанції про те, що відповідач правомірно не надав позивачу інформацію, запитувану у пункту 4 запиту з огляду на обмежений доступ до такої інформації, апеляційний суд розцінює критично.
Згідно частини першої статті 22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту у випадку якщо інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону.
Пунктом 3 частини 1 статті 6 Закону №2939-VI передбачено, що інформацією з обмеженим доступом є, в тому числі, службова інформація.
Згідно частиною 2 статті 6 Закону №2939-VI, обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог: 1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи кримінальним правопорушенням, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя; 2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам; 3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.
Запровадження обмеження доступу до конкретної інформації за результатами розгляду запиту на інформацію допускається лише за умови застосування вимог пунктів 1-3 частини другої статті 6 Закону № 2939-VI. Ці вимоги називають "трискладовим тестом", який повинна пройти публічна інформація для визначення її відкритою чи обмеженою. За умови додержання сукупності всіх трьох підстав може бути обмежено доступ до інформації. Таким чином, передумовою для встановлення відкритості чи обмеження інформації є застосовування до такої інформації "трискладового тесту".
При цьому положення частини 2 статті 6 Закону №2939-VI передбачають вимоги до обмеження доступу до інформації, а не підстави для надання такого доступу. Такий підхід ґрунтується на тому, що статтею 1 цього Закону закріплена презумпція відкритості публічної інформації, доступ до якої може бути обмеженою лише у разі, якщо розпорядник інформації обґрунтує це на підставі "трискладового тесту". Отже, тягар доведення того, що доступ до інформації може бути обмежений, покладається на розпорядника публічної інформації.
Таким чином, відмова у наданні інформації є обґрунтованою у разі, якщо розпорядник в листі вказує, якому саме з інтересів загрожує розголошення запитуваної інформації, в чому полягає істотність шкоди цим інтересам від її розголошення, чому шкода від оприлюднення такої інформації переважає право громадськості знати цю інформацію в інтересах національної безпеки, економічного добробуту чи прав людини.
Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 18.07.2019 у справі №554/11837/14-а.
Колегія суддів зауважує, що зміст листа від 24.03.2022 №8зі/41/21/02-2022 та доводів відповідача не свідчить про те, що підставою для відмови у наданні вказаної інформації слугувало віднесення такої інформації до інформації з обмеженим доступом (службової інформації).
Суд першої інстанції не обґрунтував наявності у запитуваної інформації статусу інформації з обмеженим доступом, не вказав яким чином надання позивачу такої інформації може завдати шкоди публічним інтересам пов`язаним із забезпеченням громадського порядку та виконанню органами Національної поліції своїх Законних функції, а шкода від оприлюднення такої інформації переважатиме індивідуальний інтерес в її отриманні.
Тому, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції хоча й виходив з помилкових мотивів, але правильно відмовив у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача, що виразилася у невидачі письмово запитуваної інформації в пункті 4 запиту від 21.02.2022.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.22 Закону №2939-VI розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту зокрема й у разі, якщо він не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит.
Згідно ч.3 ст.22 Закону №2939-VI розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому за статусом або характером діяльності відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача. У такому разі відлік строку розгляду запиту на інформацію починається з дня отримання запиту належним розпорядником.
Отже, розпорядник інформації, який не володіє запитуваною інформацією, але якому відомо або має бути відомо, хто нею володіє, зобов`язаний направити цей запит належному розпоряднику з одночасним повідомленням про це запитувача, навіть у частині окремого питання.
Таким чином, у відмовивши у наданні інформації та документів, про які йшлося у пункті 5 запиту з підстав, що Управління патрульної поліції в Вінницькій області не є розпорядником інформації, відповідач безпідставно не направив запит в цій частині іншому розпоряднику (Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області), який володіє такою інформацією чи такими документами, у зв`язку із чим допустив протиправну бездіяльність. Належним способом захисту порушеного права позивача на інформацію в цій частині є зобов`язання відповідача надати запитувачу інформацію про направлення його запиту належному розпоряднику інформації.
У відповідності із ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим в частині визнання протиправною бездіяльності Управління патрульної поліції у Вінницькій області щодо не надання відповіді на пункт 2 запиту ОСОБА_1 від 21.02.2022 та зобов`язання Управління патрульної поліції у Вінницькій області повторно розглянути запит на інформацію від 21.02.2022, що поданий ОСОБА_1 , в частині пункту 2 та надати інформацію відповідно до Закону №2939-VI, рішення суду першої інстанції у цій частині належить скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29.09.2022 необхідно залишити без змін з урахуванням мотивів даної постанови.
Відповідно до ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною першою, сьомою статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки, за результатом розгляду даної справи суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги позивача, останньому підлягає поверненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судовий збір в сумі 744,3 грн. При цьому, колегія суддів враховує, що апеляційні скарги не містять заперечень щодо проведеного судом першої інстанції розподілу судових витрат, за результатом розгляду апеляційний суд, як і суд першої інстанції,  дійшов висновку про часткове задоволення позову, а тому рішення суду першої інстанції у цій частині апеляційний суд залишає без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Вінницькій області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29 вересня 2022 року скасувати в частині визнання протиправною бездіяльності Управління патрульної поліції у Вінницькій області щодо не надання відповіді на пункт 2 запиту ОСОБА_1 від 21.02.2022 та зобов`язання Управління патрульної поліції у Вінницькій області повторно розглянути запит на інформацію від 21.02.2022, що поданий ОСОБА_1 , в частині пункту 2 та надати інформацію відповідно до Закону України "Про доступ до публічної інформації" від 13.01.2011 №2939-VI.
Ухвалити у вказаній частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.
В іншій частині рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 29.09.2022 залишити без змін з урахуванням мотивів даної постанови.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Вінницькій області судовий збір у розмірі 744,3 грн.  
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Мацький Є.М.    Сушко О.О.