ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 лютого 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/6297/21	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Коршуна А.О. (доповідач),
                               суддів:  Чередниченка В.Є., Чепурнова Д.В.,        
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу	 Головного управління ДПС у Запорізькій області 	
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду  від 05.11.2021р. у справі №280/6297/21	
за  позовом:	ОСОБА_1 	
до:  про:	Головного управління ДПС у Запорізькій області  визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу	
ВСТАНОВИВ:
           16.07.2021р. ОСОБА_1 за допомогою засобів поштового зв`язку звернувся  до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області ( далі – ГУ ДПС у Запорізькій області) про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу, судом першої інстанції позов зареєстровано 22.11.2021р.. /а.с. 1-3,20/.
          Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 27.07.2021р. вищезазначений адміністративний позов було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків адміністративного позову, які зазначені у ухвалі суду / а.с. 22/.
У межах наданого судом строку позивачем недоліки адміністративного позову були усунуті / а.с. 25-46/  та ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2021р. відкрито провадження у адміністративній справі №280/6297/21 за позовом ОСОБА_1 до ГУ ДПС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування вимог про сплату боргу  і справу призначено до судового розгляду / а.с. 47/.
Позивач, посилаючись у адміністративному позові,  на те, що він займається незалежною професійною діяльністю (адвокатська діяльність) та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області, у січні 2021р. ним було подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020р. на суму 12712,48грн., але в цьому  звіті ним було помилково зазначено суми нарахованого єдиного внеску за період карантину – березень, квітень, травень 2020р., тому з метою зняття актуальності з цього звіту він звернувся з відповідною заявою до ДПС України у червні 2021р., при цьому сума єдиного внеску за 2020р. ним сплачена у розмірі 9595,38грн., і суми єдиного внеску за пільгові карантинні періоди – березень, квітень, травень 2020р. ним не сплачувались. 02.06.2021р. ним було отримано вимогу ГУ ДПС У Запорізькій області №Ф-27814-13 від 17.05.2021р. про сплату боргу -  недоїмки зі сплати єдиного  внеску за 2020р. у сумі 3117,09грн., ця вимога була ним оскаржена до ДПС України, але відповідачем в період оскарження ним вимоги №Ф-27814-13 від 17.05.2021р.  було прийнято наступну вимогу про сплату боргу - №Ф-27814-13 від 10.06.2021р. та ту саму суму. ДПС України його заяву про знання актуальності з помилкового заповнено звіту за 2020р. залишено без задоволення, як і залишено без задоволення його скаргу на вимогу ГУ ДПС У Запорізькій області №Ф-27814-13 від 17.05.2021р. про сплату боргу -  недоїмки зі сплати єдиного  внеску за 2020р. у сумі 3117,09грн., але незважаючи на це позивач вважає, що ГУ ДПС України вимогу про сплату боргу  №Ф-27814-13 від 17.05.2021р. прийнято безпідставно, оскільки звіт за 2020р. з урахуванням пільгових (карантинних) місяців – березень, квітень, травень 2020р. ним подано помилково, що свідчить про те, що він не визначав самостійно зобов`язання зі сплати єдиного внеску за ці періоди. А щодо прийняття відповідачем  вимоги про сплату боргу  №Ф-27814-13 від 10.06.2021р., то у відповідача взагалі були відсутні підстави для її прийняття. Враховуючи зазначене позивач просив суд визнати протиправними та скасувати вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27814-13 від 17.05.2021р. та №Ф-27814-13 від 10.06.2021р. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 05.11.2021р. у справі №280/6297/21 адміністративний позов задоволено частково, визнано протиправною та скасовано вимогу ГУ ДПС у Запорізькій області про сплату боргу №Ф-27814-13 від 10.06.2021р., у задоволенні решти позовних вимог відмовлено. / а.с. 55-57/.
Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу / а.с. 64-67/, але ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.06.2022р.  у справі  №280/6297/21 цю апеляційну скаргу було повернуто заявнику / а.с. 92/.
Відповідачем повторно за допомогою системи «Електронний суд» було подано апеляційну скаргу на рішення  суду першої інстанції від 05.11.2021р. у справі №280/6297/21 до суду апеляційної інстанції / а.с. 99-110/.
З метою забезпечення розгляду вищезазначеної апеляційної скарги ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.11.2022р. витребувано з суду першої інстанції матеріали справи  №280/6297/21 / а.с. 112/, які  надійшли до Третього апеляційного адміністративного суду 25.11.2022р. / а.с. 114/.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.12.2022р.  у справі №280/6297/21 заявнику апеляційної скарги поновлено строк на апеляційне оскарження, апеляційна скарга ГУ ДПС У Запорізькій області на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду   від 05.11.2021р. у справі №280/6297/21 залишена без руху та заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 115/.
У межах надано судом строку відповідачем вимоги вищезазначеної ухвали суду виконано / а.с. 117-121/ та ухвалами Третього апеляційного адміністративного суду від 27.12.2022р.  у справі №280/6297/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Запорізькій області на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду   від 05.11.2021р. у справі №280/6297/21 / а.с. 124/ та справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження з 24.01.2023р. /а.с. 125/,   про що судом апеляційної інстанції було належним чином  повідомлено учасників справи / а.с. 1126-129/.
Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції під час розгляду справи зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням  норм чинного законодавства, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 05.11.2021р. в частині задоволених судом позовних вимог та постановити у цій частині вимог нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні цієї частини вимог адміністративного позову. 
Відповідно до ч. 1 ст. 309 КАС України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а положеннями ч. 5 ст. 250 КАС України передбачено, що датою ухвалення судового рішення  в порядку письмового провадження  є дата складення повного судового рішення. 
Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції  в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з  наступних підстав.
Під час розгляду цієї  справи судом першої інстанції встановлено, та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , займається незалежною професійною діяльністю (адвокатська діяльність) та перебуває на обліку в ГУ ДПС у Запорізькій області, у січні 2021р. позивачем  було подано звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020р. на суму 12712,48грн. / а.с. 7-8/ і у цьому звіті позивачем зазначено суми нарахованого єдиного внеску також  за період карантину – березень, квітень, травень 2020р. / а.с. 8/.
Позивач у адміністративному позові зазначав, що з метою зняття актуальності з вищезазначеного звіту, бо суми нарахованого єдиного внеску за період карантину – березень, квітень, травень 2020р. ним було зазначено помилково, він  звернувся з відповідною заявою до ДПС України у червні 2021р. / а.с. 9/, при цьому сума єдиного внеску за 2020р. ним сплачена у розмірі 9595,38грн., і суми єдиного внеску за пільгові карантинні періоди – березень, квітень, травень 2020р. ним не сплачувались.
02.06.2021р. позивачем  було отримано вимогу ГУ ДПС У Запорізькій області №Ф-27814-13 від 17.05.2021р. про сплату боргу -  недоїмки зі сплати єдиного  внеску за 2020р. у сумі 3117,09грн./ а.с. 6/, і ця вимога була ним оскаржена до ДПС України / а.с. 11/.
Відповідачем у справі 10.06.2021р. було прийнято наступну вимогу про сплату боргу - №Ф-27814-13 та ту саму суму недоїмки – 3117,09 грн. / а.с. 16/. 
Подані позивачем заява про зняття актуальності з помилкового заповнено звіту за 2020р. / а.с. 9/ та скарга / а.с. 11/ ДПС України залишені без задоволення / а.с. 10,13/.
Враховуючи положення ст. 308 КАС України апеляційний перегляд цієї справи здійснюється в межа доводів апеляційної скарги відповідача і предметом апеляційного перегляду є перевірка наявності підстав для прийняття відповідачем у справі вимоги про сплату позивачем у справі боргу (недоїмки) зі сплати єдиного  внеску за 2020р. у сумі 3117,09грн.  - №Ф-27814-13 від 10.06.2021р. та правильність та обґрунтованість прийнятого судом першої інстанції у цій справі рішення в частині визнання протиправною та скасування цієї вимоги. 
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі – Закон).
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок), відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону, це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
До платників єдиного внеску, положеннями п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону, також віднесено осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Відповідно до абз. 1 п. 1 та п. 2 ч.1 ст. 7 Закону єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Положеннями ч.8 ст. 9 Закону передбачено, що платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.
Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до податкового органу (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік.
Відповідно до пункту 9-10 розділу VIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону тимчасово звільняються від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року за себе. При цьому положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовуються.
Такі особи можуть прийняти рішення про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску за періоди з 1 по 31 березня, з 1 по 30 квітня та з 1 по 31 травня 2020 року в розмірах та порядку, визначених цим Законом. У такому разі інформація про сплачені суми зазначається у звітності про нарахування єдиного внеску за звітний період, визначений для таких осіб цим Законом.
Під час розгляду справи встановлено, що позивач не скористався правом не нараховувати та не сплачувати єдиний внесок за період березень, квітень, травень 2020р. / а.с. 7-8/, тому у нього виник обов`язок у повному обсязі сплати суму нарахованого єдиного внеску за 2020 рік, відповідно до самостійно поданого ним звіту, і в свою чергу, позивачем у повному обсязі єдиний внесок сплачено не було, у зв`язку з чим відповідачем правомірно сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного  внеску за 2020р. у сумі 3117,09грн.  №Ф-27814-13 від 17.05.2021р. / а.с. 6/.
Щодо наявності підстав для прийняття відповідачем у справі вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного  внеску за 2020р. у сумі 3117,09грн.  №Ф-27814-13 від 10.06.2021р. / а.с. 16/, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. 
Відповідно до положень п. 3 розділу VІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, яка затверджена наказом Міністерства фінансів України №449 від 20.04.2015р. та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 07.05.201р.  за №508/26953 (ддалі- Інструкція,  в редакцій чинній на момент прийняття відповідачем оскаржуваної вимоги – 10.06.2021р.)  податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо:
-          дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами;
-          платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; 
-          платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.
Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.
У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Аналіз наведеної вище норми Інструкції дає можливість зробити висновок про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам, які мають на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).
Отже у позивача у справі станом на травень 2021р. обліковувалась заборгованість зі сплати єдиного внеску за 2020р. у розмірі 3117,09грн. що з урахуванням наведених вище норм Закону та Інструкції стало підставою для формування та направлення відповідачем позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27814-13 від 17.05.2021р. / а.с. 6/, але з огляду на те, що з цього часу розмір недоїмки зі сплати єдиного внеску у позивача не змінювався то з огляду на положення п. 3 розділу VІ Інструкції у відповідача у справі, який у спірних відносинах виступає  у якості суб`єкта владних повноважень, були відсутні будь-які підстави для формування та направлення позивачу вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27814-13 від 10.06.2021р. / а.с. 16/, що свідчить про те, що під час прийняття такого рішення відповідач у справі діяв не у спосіб, який визначений чинним законодавством, що у свою чергу є підставою для скасування такого рішення, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування такого рішення відповідача та постановив правильне рішення про задоволення цієї частини позовних вимог.  
Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення заявлених позивачем у справи вимог  про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27814-13 від 10.06.2021р., застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог про визнання протиправною та скасування вимоги відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-27814-13 від 10.06.2021р.,   зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду  першої інстанції від 05.11.2021р. у даній адміністративній справі в частині задоволених позовних вимог  залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача  залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 322 КАС України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну   скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області – залишити без задоволення.
Рішення Запорізького  окружного адміністративного суду   від 05.11.2021р. у справі №280/6297/21 –  залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки встановлені ст. 329, 331 КАС України.
                    Постанову  виготовлено та підписано 24.02.2023р.      
Головуючий - суддя                                                                      А.О. Коршун 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко 

                               суддя                                                                      Д.В. Чепурнов