ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
01 березня 2023 року	Львів	Справа № 380/8153/22 пров. № А/857/18565/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючої судді                                                       Хобор Р.Б.,
суддів                                                                            Бруновської Н.В., Шавеля Р.М.
з участю секретаря судового засідання                           Пославського Д.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року, ухвалене суддею Потабенко В.А. у м. Львові о 14 год. 00 хв. у справі № 380/8153/22 за адміністративним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Гольцварен» до Львівської митниці про скасування рішень

                                                          В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача у якому просить суд визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900012/2 від 19.01.2022 року та № UA209000/2022/900041/2 від 23.02.2022 року.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено.
Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900012/2 від 19.01.2022 року.
Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900041/2 від 23.02.2022 року.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гольцварен» судові витрати у вигляді судового збору в сумі 4208 гривень 93 копійки.
Приймаючи рішення у цій справі, суд першої інстанції виходив з того, що рішення про коригування митної вартості товарів є необґрунтованими, оскільки у них відповідач не здійснив розрахунок митної вартості і не навів відповідні мотиви. При цьому, сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються, виключно, на його припущеннях та жодним чином не обґрунтовані та не підтверджені. Суд вважає, що позивач під час митного оформлення надав усі необхідні документи, які не мали розбіжностей, ідентифікували, товар, що оцінювався та містили об`єктивні та достовірні дані, що піддавалися обчисленню і підтверджували усі складові митної вартості імпортованого товару, натомість, відповідач не довів правомірності коригування митної вартості імпортованого позивачем товару. 
Не погодившись із цим рішенням суду, його оскаржив відповідач, подавши апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні позову.
Таку позицію обґрунтовує тим, що, при проведенні контролю правильності визначення декларантом митної вартості товару заявленого до митного оформлення, митний орган встановив розбіжності у поданих до митного оформлення документах. 
У зв`язку із цим та внаслідок того, що декларант не надав документів, які витребовував відповідач, митний орган застосував резервний метод визначення митної вартості товарів, скоригувавши митну вартість, на підставі даних, раніше визнаних митним органом митних вартостях. 
З цих підстав, відповідач вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів прийняв в порядку, з підстав, у спосіб та в межах повноважень митного органу, які визначені чинним законодавством України.
Заслухавши суддю – доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд при розгляді цієї справи виходить з наступних міркувань.
Суд першої інстанції встановив те, що 09.12.2021 року між ТзОВ «Гольцварен» (покупець) та компанією P.P.H.U. «KLON» MAREK SZCZUDLO, Poland (продавець) укладено зовнішньоекономічний контракт № 09/12/2021, предметом якого є купівля-продаж лампадок зі скла різного дизайну та кольору.
Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) № F/3/01/22 від 18.01.2022 року позивач придбав у продавця товар, загальною вартістю 55986,20 польських злотих.
Позивач, з метою митного оформлення вказаного товару, 19.01.2022 року подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № UA209170/2022/003438.
Разом із митною декларацією, позивач надав такі документи: пакувальний лист, рахунок-фактуру, автотранспортну накладна (CMR), сертифікат з перевезення (походження) товару, зовнішньоекономічний контракт; митну декларацію країни відправлення, платіжне доручення в іноземній валюті, прейскурант компанії P.P.H.U. «KLON» MAREK SZCZUDLO; заяву від компанії P.P.H.U. «KLON» MAREK SZCZUDLO про підтвердження, що вказана фірма є безпосереднім виробником товару.
За результатами опрацювання наданих документів відповідач 19.01.2022 року надіслав повідомлення з вимогою надати додаткові документи. У свою чергу декларант просив визнати митну вартість на підставі вже поданих документів. Як наслідок, за результатами розгляду Львівська митниця відмовила у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю на підставі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA209170/2022/000050 та прийняла рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900012/2 від 19.01.2022 року.
З метою випущення товару у вільний обіг 19.01.2022 року декларант подав митну декларацію № UA209170/2022/003621, в якій вказав вартість товарів відповідно до рішення про коригування митної вартості товару.
Крім того, згідно із рахунком-фактурою № F/5/02/22 від 21.02.2022 позивач придбав у продавця такий же товар, загальною вартістю 69784,84 польських злотих.
Позивач з метою митного оформлення вказаного товару 22.02.2022 року подав до Львівської митниці електронну митну декларацію № UA209170/2022/013441.
Разом із митною декларацією позивач подав наступні документи: пакувальний лист,  рахунок-фактуру; автотранспортну накладну (CMR) сертифікат з перевезення (походження) товару; зовнішньоекономічний контракт, митну декларацію країни відправлення; платіжне доручення в іноземній валюті; прейскурант компанії P.P.H.U. «KLON» MAREK SZCZUDLO; цінову інформація з Інтернет-джерел.
За результатами розгляду поданих документів відповідач відмовив у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю на підставі картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209170/2022/000216 та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900041/2 від 23.02.2022 року.
Задля скасування рішень про коригування заявленої митної вартості та повернення (вивільнення) донарахованих коштів позивач подав відповідну заяву до якої долучив додаткові документи, які підтверджують заявлену митну вартість: заяву від компанії P.P.H.U. «KLON» MAREK SZCZUDLO від 29.01.2022 року з перекладом, проформу № Z/1/12/21 від 10.12.2021 року з перекладом, заяву від Grodzisk Mazowiecki від 26.01.2022 року з перекладом; проформу від 03.02.2022 року з перекладом, заяву від Grodzisk Mazowiecki від 23.02.2022 року з перекладом.
У рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900012/2 від 19.01.2022 року відповідач зазначив, що:
- у комерційному інвойсі від 18.01.2022 року № F/3/01/22 передбачена передоплата в термін до 31.12.2021 року, однак надане платіжне доручення № 167 датовано 10.01.2022 року. Також, в комерційному інвойсі від 18.01.2022 року № F/3/01/22 вказано номер замовлення № Z/1/12/2, яке не було надано до митного оформлення;
- у платіжному дорученні від 10.01.2022 року № 167 в графі «призначення платежу» зазначена профopмa № Z/1/12/21 від 10.12.2021 року, яка не була надана до митного оформлення;
- у п. 4.1 зовнішньоекономічного договору від 09.12.2021 року № 09/12/2021 зазначено, що «поставка товару по контракту відбувається на умовах поставки CPT Львів у відповідності до Інкотермс», проте в гр. 3 CMR від 18.01.2022 року вказано місце доставки товару - м. Київ, Україна;
- наданий «прайс-лист» адресований ТзОВ «Гольцварен» і містить асортимент товару згідно з інвойсом, що суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. 
Аналогічні недоліки документів, що подані для митного оформлення товару, на підставі електронної митної декларації № UA209170/2022/013441 від 22.02.2022 року, вказані відповідачем і у рішенні про коригування митної вартості товарів № UA209000/2022/900041/2 від 23.02.2022 року. 
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно – правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого. 
Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Частиною 2 статті 52 МК України передбачено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.  
Відповідно до частини 1 та 2 статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:
1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;
2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;
3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);
4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;
7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;
8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування. 
Як визначено у частині 3 статті 53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи: 
1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;
2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);
3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
4) виписку з бухгалтерської документації;
5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) копію митної декларації країни відправлення;
8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Положеннями частин 2 та 3 статті 57 МК України визначено, що основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок доведення митної вартості товару лежить на позивачу. При цьому, митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Разом з тим, наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. Такі сумніви є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
У зв`язку з вказаним, саме на митний орган покладається обов`язок зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у достовірності цих відомостей.
Під час проведення консультацій з декларантом, митний орган зазначив, що для підтвердження заявленої митної вартості товару, декларант має подати такі документи:
1) у разі наявності додатки до зовнішньоекономічного договору або документу, який його замінює
2) банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
3) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (рахунок на перевезення, договір на перевезення);
4) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування;
5) виписку з бухгалтерської документації;
6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;
7) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Витребування відповідачем вказаних вище документів було зумовлено тим, що подані позивачем документи мають розбіжності. 
Що стосується МД № UA209170/2022/003438 від 19.01.2022 року, розбіжності відповідач пов`язує із тим, що:
- у комерційному інвойсі від 18.01.2022 року № F/3/01/22 передбачена передоплата в термін до 31.12.2021 року, однак надане платіжне доручення № 167 датовано 10.01.2022 року. Також, в комерційному інвойсі від 18.01.2022 року № F/3/01/22 вказано номер замовлення № Z/1/12/2, яке не було надано до митного оформлення;
- у платіжному дорученні від 10.01.2022 року № 167 в графі «призначення платежу» зазначена профopмa № Z/1/12/21 від 10.12.2021 року, яка не була надана до митного оформлення;
- у п. 4.1 зовнішньоекономічного договору від 09.12.2021 року № 09/12/2021 зазначено, що «поставка товару по контракту відбувається на умовах поставки CPT Львів у відповідності до Інкотермс», проте в гр. 3 CMR від 18.01.2022 року вказано місце доставки товару - м. Київ, Україна;
- наданий «прайс-лист» адресований ТзОВ «Гольцварен» і містить асортимент товару згідно з інвойсом, що суперечить суті прайс-листа, який має бути адресовано необмеженій кількості потенційних покупців. 
Що стосується МД № UA209170/2022/013441 від 22.02.2022 року, то відповідач виявив аналогічні розбіжності у поданих до митного оформлення документах, що і МД № UA209170/2022/003438 від 19.01.2022 року.
Проаналізувавши виявлені відповідачем розбіжності у поданих до митного оформлення документах, на предмет їх обґрунтованості, апеляційний суд зазначає таке.
Відповідач встановив, що оплата кожної із двох партій товару відбулась пізніше терміну передоплати, який вказаний у комерційному інвойсі. Крім того, відповідач вказав, що до митного оформлення не надане замовлення, яке вказане у інвойсі.
З цього приводу позивач зазначив, що в комерційних інвойсах була допущена помилка щодо дати передоплати та номера замовлення.
Це позивач пояснив тим, що на момент виставлення інвойсів позивач оплатив вартість товару в повному обсязі.
Крім того, замовлення (проформу) № Z/1/12/21 та №  Z/1/12/22 позивач надав відповідачу уже після прийняття оскаржених рішень в межах дії фінансової гарантії.
Відповідач не взяв ці пояснення до уваги та не пояснив, яким чином вказані розбіжності вплинули на митну вартість товару, якщо позивач, на момент виставлення фактури, оплатив вартість товару в повному обсязі і ця вартість відповідає сумі, що вказана у замовленнях, які відповідач отримав від позивача. 
Тому суд вважає сумніви митного органу з цього приводу необґрунтованими.
Що стосується того, що у п. 4.1 зовнішньоекономічного договору від 09.12.2021 року № 09/12/2021 зазначено, що поставка товару по контракту відбувається на умовах поставки CPT Львів у відповідності до Інкотермс, а у CMR вказано місце доставки товару - м. Київ, Україна, то апеляційний суд зазначає таке.
Позивач в ході митних консультацій із відповідачем пояснив, що, при заповненні  CMR була допущена помилка у адресі доставки, де замість міста Львів, вказано адресу доставки місто Київ. На підтвердження цих слів позивач надав лист від перевізника компанії «Redeo» (Grodzisk Mazowiecki), у якому вказано, що адреса доставки товару є місто Львів. Крім цього, у графі 14 CMR «Умови оплати» зазначено CPT Lviv, що означає, що перевезення оплачене до міста Львів.
Отже, на думку апеляційного суду, позивач спростував сумніви митного органу щодо місця поставки товару.
Що стосується того, що наданий позивачем прайс-лист адресований ТзОВ «Гольцварен» і містить асортимент товару згідно з інвойсом та не адресований необмеженій кількості потенційних покупців, то апеляційний суд зазначає, що прайс-лист не є обов`язковим документом, який в розумінні норм Митного кодексу України визначає та/або впливає на числові значення складових митної вартості товару. Прайс-лист, згідно із МК України, є документом, який витребовується додатково, якщо у документах які підтверджують митну вартість товарів є розбіжності, ознаки підробки або такі не мають усіх відомостей про числові значення митної вартості товару.
Отже, на думку апеляційного суду, сумніви митного органу щодо митної вартості товарів є необґрунтованими.
Крім цього, апеляційний суд зазначає, що відповідач обрав резервний метод визначення митної вартості товару.
Відповідно до частини 1 та 2 статті 93 МК України, у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ).
Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) митними органами митних вартостях. 
Відповідач у рішенні про коригування митної вартості ввезених позивачем товарів зазначив, що визначив митну вартість товарів, зважаючи на раніше визнану (визначену) митним органом митну вартість, та послався на митні декларації № UA209190/2021/33600 від 26.10.2021 року та № UA209190/2022/2843 від 02.02.2022 року
Разом з тим, відповідно до частини 1 та 2 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити:
1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано;
2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом;
3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених  частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом  доходів і зборів;
4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Однак, апеляційний суд встановив, що рішення про коригування митної вартості товарів не містить обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Такого висновку суд дійшов зважаючи на те, що у рішенні про коригування митної вартості відсутні порівняльні характеристики товару, який ввозив позивач та того, який за основу коригування обрала митниця.
Тому, враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення відповідача про коригування митної вартості товару є необґрунтованим та прийнятим з порушенням статей 53-55 МК України, а тому його необхідно скасувати.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає доводи апеляційної скарги безпідставними, та  такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржене рішення суду першої інстанції без змін.
Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

                                               П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі № 380/8153/22 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, за наявності яких, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуюча суддя	 	Р. Б. Хобор 	
судді	 	Н. В. Бруновська 	
 	 	Р. М. Шавель 	
Повний текст постанови складений 08.03.2023 року