ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" лютого 2023 р.                                   Справа № 911/525/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Мальченко А.О.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Агрикової  О.В. 
 
при секретарі судового засідання Линник А.М.,
розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Заруддя-Агро"
на рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2022
у справі № 911/525/22 (суддя Д.Г. Заєць)
за позовом Фізичної особи-підприємця Бойка Віталія Івановича
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Заруддя-Агро"
про стягнення 310  500,00 грн
за участю представників сторін:
від позивача: Д`яченко К.С.; 
від відповідача: Коноваленко Є.О., 
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець Бойко Віталій Іванович (далі - ФОП Бойко В.І., позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Заруддя-Агро" (далі - ТОВ "Заруддя-Агро", відповідач) про стягнення 310  500,00 грн, посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг від 11.03.2019 № 10-Д-3-19 (далі - договір) щодо сплати наданих позивачем послуг.
Рішенням Господарського суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 911/525/22 позов задоволено повністю; стягнуто з ТОВ "Заруддя-Агро" на користь ФОП Бойка В.І. 310 500,00 грн заборгованості та 4 657,50 грн витрат по сплаті судового збору.
Ухвалюючи вказане рішення, суд виходив з доведеності позивачем факту порушення відповідачем умов договору щодо повної оплати наданих послуг та встановив наявність у відповідача заборгованості. 
Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ТОВ "Заруддя-Агро" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. 
Апеляційну скаргу мотивовано тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.  
В обґрунтування скарги апелянт наголошував на тому, що судом першої інстанції було проігноровано клопотання відповідача про витребування оригіналів договору про надання послуг від 11.03.2019 № 10-Д-3-19 та актів здачі-прийняття виконаних робіт. Так, відповідач посилається на те, що не підписував зазначений вище договір та акти здачі-прийняття виконаних робіт. До того ж, надані позивачем копії вищезазначених документів є нечитабельними. Крім того, апелянт посилається на те, що відтиск печатки міг бути виконаний шляхом монтажу. Також скаржнику зазначає, що судом першої інстанції протиправно відмовлено відповідачу у задоволенні клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження з метою призначення у справі експертизи. Крім того, апелянтом подано клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та клопотання про витребування оригіналу договору про надання послуг від 11.03.2019 № 10-Д-3-19, а також актів здачі-прийняття робіт від 29.03.2019 та від 18.03.2019. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2022 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи № 911/525/22; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги ТОВ "Заруддя-Агро" на рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 911/525/22 до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.
15.09.2022 матеріали справи № 911/525/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду та були передані головуючому судді.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.09.2022  поновлено ТОВ "Заруддя-Агро" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 911/525/22; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Заруддя-Агро" на рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 911/525/22; задоволено клопотання ТОВ "Заруддя-Агро" про витребування оригіналу доказу для огляду у справі № 911/525/22; зобов`язано ФОП Бойка В.І. в судовому засіданні надати для огляду оригінал договору про надання послуг № 10-Д-3-19 від 11 березня 2019, а також акти здачі-прийняття виконаних робіт від 29 березня 2019 та від 18 березня 2019; розгляд апеляційної скарги призначено на 26.10.2022; ФОП Бойку В.І. встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу; зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 911/525/22.
Позивач скористався правом, наданим статтею 263 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та 07.10.2022 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги позивач вказував на те, що клопотання про витребування оригіналів документів було заявлено відповідачем після закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті, тобто з порушенням встановленого ГПК України строку; доводи скаржника про те, що відтиск печатки виконаний шляхом монтажу є надуманими та не підтверджуються доказами.
13.10.2022 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшли документи на виконання вимог ухвали суду.
26.10.2022 розгляд справи не відбувся у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в місті Києві.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу ТОВ "Заруддя-Агро" на рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 911/525/22 на 23.11.2022.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу ТОВ "Заруддя-Агро" на рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 911/525/22 на 14.12.2022.
14.12.2022 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
14.12.2022 розгляд справи № 911/525/22 не відбувся у зв`язку з перебуванням судді Агрикової О.В. на лікарняному. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.12.2022 призначено до розгляду апеляційну скаргу ТОВ "Заруддя-Агро" на рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 911/525/22 на 25.01.2023.
12.01.2023 на електронну пошту Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.01.2023 задоволено клопотання представника ФОП Бойка В.І. про участь у судовому засіданні 25.01.2023 в режимі відеоконференції.
25.01.2023 розгляд справи не відбувся у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в місті Києві.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.01.2023 призначено до розгляду апеляційну скаргу ТОВ "Заруддя-Агро" на рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 911/525/22 на 08.02.2023.
У судове засідання 08.02.2022 з`явилися представники сторін. 
Представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечив, вважає рішення законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення без змін.
Представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. 
Колегія суддів, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 11.03.2019 між ТОВ "Заруддя-Агро" (замовник за договором) та ФОП Бойко В.І. (підрядник за договором) укладено договір надання послуг № 10-Д-3-19 (далі - договір), відповідно до умов якого підрядник зобов`язується на свій ризик виконати завдання замовника з використанням своїх матеріалів та обладнання, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити послуги з підготовки ґрунту дискуванням під посіви зернових на земельній ділянці, розташованій за адресою: с. Мусійки, яка належить замовнику, площею 160,50 га та перевантажити кукурудзу врожаю 2018 року зі складу на автотранспорт покупця.    
Відповідно до пунктів 2.1, 2.2 договору ціна договору складає 310 000,00 грн. Підрядник є платником єдиного податку. Роботи, які передаються замовнику за даним договором підлягають оплаті до 31.12.2019.  
Згідно з п. 3.1 договору строк виконання робіт становить 10 (десять) робочих днів з моменту укладення договору або за домовленістю сторін. 
Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2019 (пункт 8.1. договору).         
На виконання умов укладеного сторонами договору позива надано, а відповідачем прийнято послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи належним чином засвідченими копіями актів здачі-прийняття виконаних робіт: від 29.03.2019 на суму 160  500,00 грн та від 18.03.2019  на суму 150  000,00 грн. 
29.01.2022 позивач звернувся до відповідач аіз вимогою про сплату заборгованості у розмірі 310  500,00 грн, що підтверджується описом вкладення у цінний лист, накладною та фіскальним чеком від 29.01.2022, яка була залишена останнім без відповіді та задоволення. 
Посилаючись на наявність непогашеної заборгованості відповідача за вказаним договором, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 310  500,00 грн.
Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді обставин справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства та вищевказані межі перегляду справи судом апеляційної інстанції, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про задоволення позову, з огляду на наступне.
Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання вищевказаного договору, колегія суддів зазначає, що такий за своєю правовою природою є договором про надання послуг.
Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 
Частиною 2 ст. 901 ЦК України визначено, що положення глави 63 ЦК України можуть застосовуватись до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Отже, укладення ФОП Бойко В.І. та ТОВ "Заруддя-Агро" договору № 10-Д-3-19 від 11.03.2019 було спрямоване на отримання останнім послуг та одночасного обов`язку по здійсненню їх оплати. 
За приписами статей 509, 526 ЦК України, статей 173, 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Колегія суддів зазначає, що факт здійснення господарської операції з оплати робіт підтверджується, зокрема, первинними бухгалтерськими документами.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (в редакції Закону України № 1724-VIII від 03.11.2016) первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію.
Частинами першою та другою  статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства. Бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.
Підпунктом 2.1 пункту 2 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 88 від 24.05.1995 (далі - Положення) визначено, що первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 вищевказаного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання;  назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. 
Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (абз. 9 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).
Таким чином, визначальною ознакою господарської операції  є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а тому суд має досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту надання послуг, сторони не позбавлені можливості доводити надання послуг іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення надання послуг.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.11.2019 у  справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18.
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов укладеного сторонами договору позивач надав відповідачеві послуги, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними між сторонами належним чином засвідченими копіями актів здачі-прийняття виконаних робіт: від 29.03.2019 на суму 160  500,00 грн та від 18.03.2019  на суму 150  000,00 грн. 
Колегія суддів звертає увагу, що вищезазначені акти здачі-прийняття виконаних робіт підписані уповноваженими особами обох сторін без зауважень та заперечень щодо обсягу та якості наданих послуг, а також їх розміру, оформлені відповідно до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положення "Про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку", затвердженого наказом Міністерства Фінансів України від 24.05.1995 № 88, а тому є належними та допустимими доказами на підтвердження факту надання позивачем послуг відповідачеві.
При цьому відповідачем не долучено до матеріалів справи доказів на підтвердження своїх доводів щодо ненадання позивачем послуг. 
Враховуючи вищевикладене, а також відсутність зі сторони відповідача обґрунтованих заперечень щодо факту надання послуг, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність факту надання послуг відповідачеві на виконання умов договору № 10-Д-3-19 від 11.03.2019 на загальну суму 310  500,00 грн.
Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до пункту 2.2 договору роботи, які передаються замовнику за даним договором підлягають оплаті до 31.12.2019.  
З огляду на вищевикладене та враховуючи, що строк оплати відповідно до договору настав, доказів повної оплати наданих послуг відповідачем не надано, борг перед позивачем на час прийняття рішення у повному обсязі не погашений, а його розмір підтверджується наявними матеріалами справи та не спростований відповідачем, колегія суддів апеляційної інстанції  погоджується з висновком місцевого господарського суду та вважає, що позовна вимога про стягнення з відповідача суми основного боргу підлягає задоволенню повністю в розмірі 310  500,00 грн.
При цьому колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що керівник відповідача не підписував спірний договір та акти, а відтиск печатки міг бути виконаний шляхом монтажу, з огляду на наступне. 
Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії та оглянутого в судовому засіданні колегією суддів оригіналу договору № 10-Д-3-19 від 11.03.2019 та оригіналів актів здачі-прийняття виконаних робіт: від 29.03.2019 на суму 160  500,00 грн та від 18.03.2019  на суму 150  000,00 грн, на останніх містяться підписи зі сторони ФОП Бойка В.І. та ТОВ "Заруддя-Агро", скріплені печатками.
Відповідно до статті   58-1  ГК України суб`єкт господарювання має право використовувати у своїй діяльності печатки. Використання суб`єктом господарювання печатки не є обов`язковим.
Відбиток печатки не може бути обов`язковим реквізитом будь-якого документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування. Копія документа, що подається суб`єктом господарювання до органу державної влади або органу місцевого самоврядування, вважається засвідченою у встановленому порядку, якщо на такій копії проставлено підпис уповноваженої особи такого суб`єкта господарювання або особистий підпис фізичної особи - підприємця. Орган державної влади або орган місцевого самоврядування не вправі вимагати нотаріального засвідчення вірності копії документа у разі, якщо така вимога не встановлена законом.
Наявність або відсутність відбитка печатки суб`єкта господарювання на документі не створює юридичних наслідків.
Виготовлення, продаж та/або придбання печаток здійснюється без одержання будь-яких документів дозвільного характеру.
Відповідно до п. 101 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію» №736 від 19.10.2016 документи і справи з грифом «Для службового користування» зберігаються у шафах, сейфах, що розташовані у службових приміщеннях або сховищах архіву. Шафи, сейфи, службові приміщення, сховища архіву повинні надійно замикатися і опечатуватися металевими печатками. Порядок виготовлення, ведення обліку, використання металевих печаток та порядок ведення обліку шаф, сейфів і ключів від них визначаються керівником установи. Зберігання документів і справ із грифом «Для службового користування» здійснюється працівниками, які безпосередньо отримали їх під розписку, у спосіб, що унеможливлює доступ до них сторонніх осіб.
Отже, саме відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, накладних, а тому за відсутності доказів втрати печатки ТОВ "Заруддя-Агро", спірні акти здачі-прийняття виконаних робіт вважаються такими, що скріплені печаткою відповідача.  
При цьому, уповноважений представник скаржника під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції не заперечував проти автентичності відтиску печатки на вказаному акті приймання-передачі обладнання та не надав жодних доказів на підтвердження обставин незаконного вибуття у товариства даної печатки чи її незаконного використання будь-яким працівником відповідача, зокрема, матеріалів службового розслідування або звернення до правоохоронних органів із відповідною заявою про незаконне використання    печатки.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що акти здачі-прийняття виконаних робіт від 29.03.2019 на суму 160  500,00 грн та від 18.03.2019  на суму 150  000,00 грн, які підписані відповідачем та містять печатку ТОВ "Заруддя-Агро" є належними та допустимими доказами на підтвердження факту прийняття відповідачем послуг. 
Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №  910/12680/17 та від 24.01.2019 у справі №924/234/18.
Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання апелянта про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи, мотивоване тим, що керівник ТОВ "Заруддя-Агро" не підписував спірний договір та зазначені акти, а крім того, вважає безпідставними та необґрунтованими твердження апелянта про неправомірне залишення без розгляду відповідного клопотання місцевим господарським судом.
Так, за приписами частини 1  статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:
1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;
2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема, через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження експертом на основі спеціальних знань матеріальних об`єктів, явищ і процесів, які містять інформацію про обставини справи, що перебуває у провадженні, зокрема, суду.
З аналізу наведених норм матеріального і процесуального права вбачається, що неприпустимо ставити перед судовими експертами правові питання, вирішення яких чинним законодавством віднесено до компетенції суду. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. 
При цьому, згідно з пунктом 8 частини другої статті 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд, зокрема, вирішує питання про призначення експертизи.
Статтею 207 ГПК України передбачено, що головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.07.2022 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
19.07.2022 відповідач звернувся до Господарського суду Київської області з клопотанням про проведення почеркознавчої експертизи (а.с.  80-82, т.  1), яке обґрунтоване необхідністю застосування спеціальних знань для доведення відповідачем своїх заперечень проти позову, зокрема, тієї обставини, що керівник ТОВ "Заруддя-Агро" не підписував договір № 10-Д-3-19 від 11.03.2019 та акти здачі-прийняття виконаних робіт: від 29.03.2019 та від 18.03.2019.
При цьому відповідачем не надано клопотання про поновлення процесуального строку для подання клопотання про призначення у справі судової експертизи та не наведено поважних причин для поновлення строку. 
Водночас відповідачем було подано клопотання про повернення на стадію підготовчого провадження з метою призначення експертизи. 
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції щодо недоведеності відповідачем обставин, що мають значення для справи, та переконливих аргументів неможливості звернення із ним на стадії підготовчого провадження, а тому судом обґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про призначення судової почеркознавчої експертизи. 
Крім того, колегія суддві зазначає про відсутність письмових пояснень директора ТОВ "Заруддя-Агро" (в т.ч. нотаріально посвідчених) та/або показів цієї особи як свідка, підпис якої ставиться представником ТОВ "Заруддя-Агро" під сумнів, а доводи апелянта про порушення таким зауваженням принципу змагальності судового процесу є безпідставними та такими, що не спростовують правильності висновків суду першої інстанції.  
При цьому, колегія суддів зазначає, що матеріали справи містять достатню кількість доказів для повного та об`єктивного вирішення спору, а відповідачем не доведено сукупності умов, визначених статтею 99 ГПК України, необхідних для призначення у справі відповідної експертизи.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, судом першої інстанції правомірно встановлено факт надання позивачем та прийняття відповідачем послуг. 
Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За приписами частин 1, 3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. 
Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З огляду на викладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази та вимоги законодавства, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. 
Згідно зі статтею 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 911/525/22 прийнято відповідно до вимог чинного законодавства, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги законних та обґрунтованих висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачається, відповідно, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Заруддя-Агро" має бути залишена без задоволення.
Судовий збір за розгляд апеляційної скарги у зв`язку з відмовою в її задоволенні, на підставі статті 129 ГПК України, покладається на апелянта. 
Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Заруддя-Агро" на рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 911/525/22 залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 911/525/22 залишити без змін.
3. Поновити дію рішення Господарського суду Київської області від 19.07.2022 у справі № 911/525/22. 
4. Матеріали справи № 911/525/22 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України.
Повний текст постанови складено 13.02.2023.

Головуючий суддя                                                            А.О. Мальченко 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                О.В. Агрикова