ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 січня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 21зд-22/160	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
розглянувши у письмовому провадженні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1   
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року (головуючий суддя: Бондар М.В.) по адміністративній справі №21зд-22/160
за позовом ОСОБА_1   до Донецької облдержадміністрації про визнання протиправною бездіяльності,-
                                                 
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Донецької обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльності, 07.10.2022 року позивачем  подано заяву про вжиття заходів  забезпечення позову, в якій він просить суд витребувати від відповідача завірені копії: Положення про обласну комісію з питань розгляду звернень громадян; Порядку організації проведення особистих прийомів осіб, які потребують безоплатної первинної правової допомоги, особистих, спільних, виїзних прийомів громадян та телефонного зв`язку з населенням «Гаряча лінія» з питань, що належать до компетенції Донецької обласної державної адміністрації; Порядку розгляду письмових звернень громадян в Донецькій обласній державній адміністрації.
В обґрунтування заяви позивач зазначає, що докази можуть бути втрачені або збирання чи подання таких доказів стане згодом неможливим або утрудненим, через те, що необхідні докази вже змінювались в своїй редакції на сайті державного органу; заявник не може потрапити на прийом до посадових осіб з травня 2022 року. 
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року у задоволенні заяви  відмовлено .
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить ухвалу скасувати через порушення судом норм матеріального права, заяву про вжиття заходів  забезпечення позову задовольнити. 
 У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вважає ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову законною та обґрунтованою, просить ухвалу суду першої інстанції за-лишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам процесуального закону ухвала Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.10.2022 року відповідає, в зв`язку з чим  апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Суд першої інстанції, застосувавши правовий висновок Верховного Суду у справі 9901/845/18 від 03.07.2019 року, зазначив, що відповідно до ч.1,2 ст.114 КАС України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.
Положеннями ст. 115 КАС України визначено, що суд забезпечує докази ,зокрема витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів. З аналізу наведених норм можна дійти висновку, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування та заборони вчиняти певні дії щодо них, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Тобто, забезпечення доказів - це механізм не лише здобуття доказів, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, направлений на запобігання їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Приписами ч.1,2 ст.150, ч.1 ст.151, ч.1 ст.154 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акту або нормативно-правового акту; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору тощо.  
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Здійснивши аналіз наведених норм права, суд апеляційної інстанції вважає, що при вирішенні питання щодо необхідності забезпечення позову судом має враховуватись предмет позову, підстави звернення до суду, а також забезпечення дотримання пропорційного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для позивача внаслідок невжиття таких заходів.
При цьому заява про вжиття заходів забезпечення позову має містити виклад фактів наявності реальної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, в чому саме вона полягає, чому без вжиття таких заходів стане неможливим захист прав, свобод та інтересів позивача.
Матеріали справи свідчать, що необхідність забезпечення позову позивачем мотивується тим, що текст документів, на які він посилається, за його думкою, вже змінювались в своїй редакції на сайті державного органу, вони можуть бути втрачені або збирання чи подання таких доказів стане згодом неможливим або утрудненим,
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції вірно вказав, що позивачем не  наведено достатньо аргументів, які підтверджують, що невжиття таких заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або зведе нанівець ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовані.
Викладене свідчить, що висновки суду першої інстанції про відсутність очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до набрання рішенням у цій справі законної сили без  вжиття заходів забезпечення доказів - є правомірними, а тому підстави для скасування оскаржуваної ухвали суду відсутні.
Керуючись ст.  315,  316,  321,  322,  325 КАС України, суд,-
           
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1   - залишити без задоволення.
Ухвалу  Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2022 року   по адміністративній справі №21зд-22/160 – залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття  та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай