Ухвала                                                                                                                                         
 
01 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 461/138/18
провадження № 61-132св22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого  -	Ступак О. В.,	 	
суддів:	Білоконь О. В., Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач),	Воробйової І. А., Яремка В. В.,	
 
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
третя особа - Відділ у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву ОСОБА_1 про відшкодування витрат та ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Відділ у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про зобов`язання утриматись від вчинення певних дій та визначення способів участі у вихованні дочки,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст позовних вимог і рішень судів
У січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до              ОСОБА_2 , третя особа - Відділ у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, в якому просив зобов`язати                      ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визначити способи участі у вихованні дочки та встановити години для особистого спілкування з дочкою без участі відповідача: 1, 3 субота місяця               з 10.00 год до 17.00 год та 2, 4 неділя місяця з 10.00 год до 17.00 год, в річні релігійні свята з 11.00 год до 15.00 год; щоденно в післяурочний час проводити час із дитиною за місцем проживання дитини; спільний відпочинок: другу половину літніх канікул дитина проводить з батьком; необмежене особисте спілкування батька з дочкою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого засобу зв`язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та дочкою; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення з дочкою або цей день передує дню побаченню, або є наступним після нього, то такі дні дочка проводить із батьком.
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2020 року                          у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Постановою Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін.
Постановою Верховного Суду від 23 листопада 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року в частині вирішення вимог про визначення способу участі у вихованні дитини та особисте спілкування з дочкою ОСОБА_3 без участі ОСОБА_2 змінено шляхом викладення їх мотивувальної частини               у редакції цієї постанови. В іншій частині рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року залишено без змін.
Короткий зміст вимог заяви про ухвалення додаткового судового рішення
 
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із заявою про відшкодування витрат та ухвалення додаткового судового рішення.
 
В обґрунтування заяви вказує, що його позовні вимоги проігноровано, не захищено його право на батьківство та безперешкодне спілкування й участь у вихованні та турботі про дочку, суд першої інстанції не вирішив позовну вимогу, з приводу якої надано докази і пояснення, не ухвалив рішення щодо визначення жодних днів побачень.
 
Також зазначає, що через самоуправство матері дитини, перешкоди та її відмову примиритися у суді, він прикладав багато зусиль, часу, витратив кошти на судові витрати. Посилаючись на норми статей 76, 77, 80, 83 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), вважав за необхідне долучити до матеріалів справи як докази документи, що підтверджують його витрати на професійну правничу допомогу (договори, чеки, адвокатські запити тощо), на загальну суму 15 500,00 грн, а також копії проїзних квитків на автобус, що свідчать про його витрати на прибуття до суду на загальну суму 2 100,00 грн, що разом становить 17 600,00 грн.
 
У зв`язку з наведеним, заявник просить Верховний Суд:
- прийняти до розгляду його заяву та додані докази, задовольнити його заяву згідно з заявленими позовними вимогами та винести ухвалу із чітко визначеними днями та годинами побачень, позаурочним часом для участі й спілкуванні з дочкою у повсякденному житті, також на канікулярний період, із урахуванням усіх річних релігійних свят;
- скасувати постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року у справі та ухвалити нове рішення, яким задовольнити повністю його вимоги; стягнути                       з ОСОБА_2 на користь позивача судовий збір та додаткові судові витрати, понесені ним на оплату правової допомоги, та інші види судових витрат, пов`язані зі справою та з явкою до суду, у розмірі 17 600,00 грн.
 
У січні 2023 року від ОСОБА_2 до Верховного Суду надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 від 11 січня 2023 року, в яких відповідач просить відмовити повністю у задоволенні цієї заяви, оскільки така заява та викладені у ній вимоги суперечать вимогам ЦПК України і вказують на зловживання позивачем своїм процесуальним правом.
 
У лютому 2023 року на запит Верховного Суду матеріали справи № 461/138/18 надійшли до Верховного Суду.
 
Позиція Верховного Суду
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.
 
Відповідно до частини першої статті 270ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Згідно з вимогами статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції, зокрема, складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи                у суді касаційної інстанції.
 
Частиною першою статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина друга статті 141 ЦПК України).
 
Висновки Верховного Суду
 
Тлумачення статті 270 ЦПК України свідчить про те, що перелік підстав, за яких суд ухвалює додаткове рішення є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
 
Аналіз заяви ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення після прийняття постанови Верховним Судом від 23 листопада 2022 року свідчить про те, що заявник фактично просить скасувати вказану постанову та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.
 
Зазначене суперечить нормі частині третій статті 419 ЦПК України, відповідно до якої постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Верховний Суд переглянув у порядку касаційного провадження рішення Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 20 вересня 2021 року, постановивши відповідне рішення про їх зміну шляхом викладення їх мотивувальних частин у редакції цієї постанови в частині вирішення вимог про визначення способу участі у вихованні дитини та особисте спілкування з дочкою ОСОБА_3 без участі ОСОБА_2 , а в іншій частині - залишення вказаних судових рішень без змін.
 
Постанова Верховного Суду від 23 листопада 2022 року є остаточною і оскарженню не підлягає, про що зазначено в її резолютивній частині, а доводи заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення в частині задоволення його позову зводяться до незгоди із цією постановою Верховного Суду від 23 листопада 2022 року, а тому вона не підлягає задоволенню.
 
Посилання заявника на те, що суд не вирішив усіх його позовних вимог, не підтвердилось, оскільки оскаржуваними судовими рішеннями попередніх інстанцій у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Оскільки у підсумку у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, то судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача, підстав для нового розподілу судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних із явкою до суду, у суду касаційної інстанції немає.
 
З огляду на зазначене, колегія суддів Верховного Суду вважає, що заява ОСОБА_1 в частині ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат також не підлягає задоволенню.
 
Керуючись статтями 141, 270, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити  ОСОБА_1 у задоволенні заяви про відшкодування витрат та ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Відділ у справах дітей Галицької районної адміністрації Львівської міської ради, про зобов`язання утриматись від вчинення певних дій та визначення способів участі у вихованні дочки.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий	О. В. Ступак    	
Судді:	О. В. Білоконь    	
 	І. А. Воробйова    	
 	І. Ю. Гулейков    	
 	В. В. Яремко