ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2992/23 Справа № 207/4765/15-ц 	  	Суддя у 1-й інстанції - Бистрова Л. О. Суддя у 2-й інстанції - Барильська  А. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2023 року                                                                м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.
суддів: Деркач Н.М., Куценко Т.Р.,
секретар судового засідання - Драгомерецька А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на ухвалу Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 грудня 2022 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И В : 

У жовтні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у справі шляхом заміни стягувача його правонаступником в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Вказана заява мотивована тим, що 11 квітня 2016 року Баглійським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області було винесено рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №500970320 від 26 січня 2015 року у розмірі 37093,75 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 25455,23 грн.; заборгованості по відсотках в розмірі 2649,37 грн.; заборгованості по комісії 6189,15 грн.; штраф 2800,00 грн., та 1218,00 грн. судового збору. Зазначає, що 14 листопада 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило право ТОВ «Кредитні ініціативи», яке набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500970320. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу № 2019 - 1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», яка набула право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500970320. 16 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500970320.
Враховуючи викладене, заявникпросив суд замінити вибулого стягувача Публічне акціонерне товариство«Альфа Банк» на правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» щодо виконання рішення у справі №207/4765/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500970320.
Ухвалою Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 грудня 2022 року задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та здійснено заміну вибулого стягувача Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» на правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у рішенні № 207/4765/15-ц Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року, яким на користь ПАТ «Альфа-Банк» з ОСОБА_2 стягнуто заборгованість за кредитним договором №500970320 від 26 січня 2015 року у розмірі – 37093,75 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 25455,23 грн.; заборгованості по відсотках в розмірі 2649,37 грн.; заборгованості по комісії – 6189,15 грн.; штраф – 2800 грн. та 1218 грн. судового збору. 
Ухвала суду мотивована тим, що звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, суд зазначив, що обчислення строку пред`явлення виконавчого документа на виконання рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 квітня 2016 року починається з моменту укладення договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1, тобто з 16 січня 2019 року, а отже Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» без порушення строку вчасно звернулось до суду з вимогою про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив ухвалу скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» своїм правом на пред`явлення виконавчого листа до виконання не скористався. Крім того, суд дійшов помилкового висновку про те, що строк пред`явлення виконавчого документа на виконання рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська від 11 квітня 2016 року починається з моменту укладення договору про відступлення прав вимоги №16-01/19/1, тобто з 16 січня 2019 року.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвалу суду — скасуванню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ст.ст. 263, 264 ЦПК України судове рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим та має стосуватися, зокрема питань: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із установлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин тощо.
Проте, зазначеним вимогам закону ухвала суду не відповідає.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається із матеріалів справи, рішенням Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року задоволено позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» та стягнуто з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором №500970320 від 26 січня 2015 року у розмірі 37093,75 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 25455,23 грн; заборгованості по відсотках в розмірі 2649,37 грн; заборгованості по комісії 6189,15 грн; штраф 2800 грн та 1218 грн судового збору.
Встановлено, що 14 листопада 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило право ТОВ «Кредитні ініціативи», яке набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 500970320.
26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» було укладено Договір факторингу №2019 - 1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА», яке набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за Договором кредиту №500970320.
16 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», яке набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, у тому числі за Договором кредиту №500970320.
Задовольняючи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником суд першої інстанції виходив з наявності для цього правових підстав.
Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з оглядку на наступне.
У ч.ч. 1, 2 ст.2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Питання процесуального правонаступництва врегульовано ч. 1 ст. 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно з положеннями ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Підставою для заміни сторони судового процесу або виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.
У ч. 1 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.
Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У пунктах 73-75 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року в справі № 916/617/17, провадження № 12-48гс20, зазначено, що «оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. На стадії виконавчого провадження, як на завершальній стадії судового провадження, можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України. У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України. У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій статті 334 ГПК України».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2022 року, справа № 34/25, провадження № 12-69гс21, зазначено, що «заміна сторони виконавчого провадження правонаступником полягає в поширенні на правонаступника законної сили судового рішення з усіма її наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю. Отже, у випадку неможливості виконання судового рішення за відсутності підстав для поновлення строків для виконання наказу суду (виконавчого листа) або у випадку, якщо судове рішення не підлягає виконанню у примусовому порядку через органи виконавчої служби, правонаступник не може бути замінений у виконавчому провадженні, яке не здійснюється. Разом з тим особа може бути замінена судом у порядку процесуального правонаступництва за статтею 52 ГПК України на будь-якій стадії процесу, якщо здійснюється провадження у справі за участі її правопопередника щодо майна чи активів (немайнових прав), набутих цією особою в порядку матеріального правонаступництва».
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року, у справі № 2-7763/10, провадження № 14-197цс21, зроблено висновок, що «заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу. Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим. Враховуючи завдання виконавчого провадження, як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва».
Заміна судом сторони у справі на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, а тому потребує розгляду підстав поновлення виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.
Колегією суддів встановлено, що рішення Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року, яке набрало законної сили, не виконано. 
Виконавчий лист на примусове виконання зазначеного рішення, 15 листопада 2016 року був направлений на адресу представника Банку та ним отриманий 02 грудня 2016 року. Однак, виконавче провадження не відкривалося.
Стадія виконавчого провадження, як завершальна стадія судового процесу, починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби/приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.
Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження, як юридичного процесу, є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. 
Тому заміна стягувача, як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, і він не був поновлений судом. 
Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.
При вирішенні питання про заміну сторони виконавчого провадження суди мають встановити, чи не сплив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Після спливу строку виконавчого провадження не може вирішуватись питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Враховуючи вказані обставини справи, колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для процесуального правонаступництва, оскільки правонаступник у матеріальних правовідносинах (новий кредитор) не набув тих прав, які втратив попередній кредитор у зв`язку зі спливом строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов помилкового висновку про задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну стягувача його правонаступником.
У зв`язку з чим колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу.
За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала, як така, що суперечить нормам матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).
В зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 536,80 грн..

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, суд, - 

П О С Т А Н О В И В : 

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 — задовольнити.
Ухвалу Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 грудня 2022 року — скасувати.
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості — відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 536,80 грн..
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 березня 2023 року.

Головуючий суддя А.П. Барильська

Судді Н.М. Деркач

Т.Р. Куценко