ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2023 р.	Справа № 520/10963/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Любчич Л.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.
представника позивача 
представника відповідача
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Акціонерного товариства "Харківобленерго", Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 08.10.21 по справі №520/10963/21
          за позовом    Акціонерного товариства "Харківобленерго"  
          до    Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків                   
          про скасування податкового повідомлення - рішення,
ВСТАНОВИВ:
У червні 2021 року Акціонерне товариство "Харківобленерго" (далі – АТ "Харківобленерго", позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до  Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - відповідач), в якому просило суд:
-скасувати податкове повідомлення - рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №00028040101 від 17.03.2021.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 адміністративний позов задоволено частково.
Скасоване податкове повідомлення-рішення Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків №00028040101 від 17.03.2021 в частині застосування штрафної (фінансової) санкції у розмірі 146797910 грн 14 коп.
В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що предметом спору є своєчасність сплати податкових зобов`язань АТ "Харківобленерго" та підстави застосування максимального штрафу у розмірі 50%. По справі №820/1291/16 з АТ «Харківобленерго» було стягнуто податковий борг у розмірі 46372711,37 грн. Цей борг складається з податку на додану вартість в розмірі 34 560 842,16 грн та з податку на прибуток у розмірі 11811869,21 грн. Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 у справі №820/1291/16 було розстрочене виконання постанови суду від 29.09.2016 про стягнення з компанії податкового боргу, який виник ще до 31.08.2016. Тобто відповідачем були направлені кошти у погашення податкового боргу всупереч черговості його виникнення, зарахування боргу було здійснено із порушенням хронології його виникнення, що суперечить вимогам п. 87.9 ст. 87 ПК України. За стягненням податкового боргу податковий орган звернувся до суду у 2019 році (справа №520/11487/19). Зазначив, що 18.12.2019, рішенням Харківського окружного адміністративного суду по №520/11487/19 задоволено позов Офісу великих платників ДПС до АТ "Харківобленерго" про стягнення з рахунків товариства у банківських установах податкового боргу у розмірі 319 977 984,59 грн. Податковий орган не скористався своїм правом та не оскаржив рішення суду по справі 3520/11487/19 в частині визначення порядку та способу його виконання. Вказав, що облік погашення податкового боргу по справі №520/11487/19 згідно зі встановленим способом та порядком виконання податковий орган не здійснює. Визначений судом спосіб та порядок виконання рішення суду по справі №520/11487/19 не відображений в ІКП Товариства взагалі, а тому всі оплати які здійснюються позивачем зараховуються відповідно до ст.87 ПК України. Це в свою чергу безпосередньо порушує майнові права Товариства, протирічить встановленому судом порядку та способу виконання рішення суду по справі №520/11487/19, та позбавляє можливості виконати рішення суду по справі №520/11487/19 взагалі. Вважає, що  податковим органом не було доведено тих обставин, що податковий борг по справі №520/11487/19 відповідно до визначеного судом способу та порядку виконання сплачувався умисно несвоєчасно в розумінні ст. 109 ПК України. Крім того, саме не відображення контролюючим органом в інтегрованій картці податків відомостей щодо податкового боргу відповідно до рішення суду по справі №520/11487/19 стало причиною наявності в інтегрованій картці товариства неправомірного обліковуваного податкового боргу, що дало неправомірну змогу контролюючим органам застосовувати положення ст. 87 Кодексу, відповідно до якої сплата платником податків його самостійно нарахованих податкових зобов`язань зараховується в рахунок сплати податкового боргу.
Представником відповідача на апеляційну скаргу позивача подано відзив, в якому він просив залишити апеляційну скаргу АТ «Харківобленерго» без задоволення.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем також подано апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив ухвалити постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначив, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено всі обставини. Вказав, що АТ «Харківобленерго» для підтвердження вжиття будь-яких заходів не надав до матеріалів справи, або під час здійснення адміністративного оскарження в органах ДПС України документи, лист-звернення або інші докази які могли бути використані податковим органом під час проведення камеральної перевірки. Натомість, вказаних доказів матеріали справи не містять тому АТ «Харківобленерго» було допущено умисне вчинення бездіяльності шляхом несвоєчасної сплати зобов`язань з ПДВ які визначені платником як узгоджені. Відповідачем, відповідно до п.124.3 ст.124 ПК України, а саме в частині вчинення діяння, які призвели до прострочення АТ «Харківобленерго» сплати грошового зобов`язання з  ПДВ у розмірі 366 994 775,36 грн на строк більше 90 календарних днів, було застосовано штрафні санкції у розмірі 50% від суми несвоєчасно сплаченого грошового зобов`язання. Апелянт зазначив, що зарахування коштів, які були сплачені позивачем у перевіряємому періоді, були зараховані відповідно до приписів п. 87.9 ст. 87 ПК України. Крім того, зазначив, що наявність коштів на рахунках підприємства за 2015-2020 роки підтверджується формою №3 фінансової звітності «Звіт про рух грошових коштів».
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просив задовольнити апеляційну скаргу АТ «Харківобленерго» та скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 по даній справі в частині відмови у скасуванні податкового повідомлення-рішення №00028040101 від 17.03.2021 з мотивів викладених в апеляційній скарзі АТ "Харківобленерго".  Ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов АТ «Харківобленерго» задовольнити в повному обсязі.
Зазначив, що товариство не мало на меті удавано, цілеспрямовано ухилятися від своєчасної сплати податків. Навпаки товариством вживались та вживаються достатні заходи з метою своєчасної сплати податків. На підтвердження цього позивачем надані платіжні доручення про сплату боргу як за рішенням суду №520/11487/19 так і по сплаті поточних зобов`язань.
Податковим органом не було обґрунтовано застосування штрафу у розмірі 50% як по рішенню суду так і по сплаті поточних зобов`язань.
Контролюючий орган, при вирішені питання про притягнення АТ «Харківобленерго» до юридичної відповідальності, повинен був з`ясувати ступень вини та відповідно довести її наявність в суді.  
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, зазначає наступне.
Судовим розглядом були встановлені наступні обставини.
Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведена камеральна перевірка АТ "Харківобленерго" з питань своєчасності сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання з ПДВ: по податковій декларації за звітний період жовтень 2018 року №9257042312 від 20.11.2018; по податковій декларації за звітний період листопад 2018 року №9285314469 від 20.12.2018; по податковій декларації за звітний період грудень 2018 року №9308335962 від 22.01.2019; по податковій декларації за звітний період січень 2019 року №9026624139 від 20.02.2019; по податковій декларації за звітний період лютий 2019 року №9051314206 від 20.03.2019; по податковій декларації за звітний період березень 2019 року №9079502152 від 22.04.2019 по податковій декларації за звітний період квітень 2019 року №9103805402 від 20.05.2019; по податковій декларації за звітний період травень 2019 року №9131353079 від 20.06.2019; по податковій декларації за звітний період червень 2019 року №9158662890 від 22.07.2019; по податковій декларації за звітний період липень 2019 року № 9186582096 від 20.08.2019; по податковій декларації за звітний період серпень 2019 року №9215717639 від 20.09.2019; по податковій декларації за звітний період вересень 2019 року 9244946025 від 21.10.2019; по податковій декларації за звітний період жовтень 2019 року №9276123083 від 20.11.2019; по податковій декларації за звітний період листопад 2019 року№9306947200 від 20.12.2019; по податковій декларації за звітний період грудень 2019 року №9332043588 від 20.01.2020; по податковій декларації за звітний період січень 2020 року №9030235565 від 20.02.2020; по податковій декларації за звітний період лютий 2020 року №9058533593 від 20.03.2020; по податковій декларації за звітний період березень 2020 року №9084906944 від 21.04.2020; по уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2019 року №9180469580 від 14.08.2019; по уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за серпень 2019 року №9180472472 від 14.08.2019; по уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за жовтень 2019 року № 9246115875 від 22.10.2019; по уточнюючому розрахунку податкових зобов`язань у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за жовтень 2019 року № 9246115893 від 22.10.2019; по рішенню суду про розстрочення податкового боргу від 28.10.2016 по справі № 820/1291/16.
За результатами перевірки складено акт №48/35-00-04-01-01-12/00131954 від 12.02.2021, яким встановлено затримку сплати АТ "Харківобленерго" узгоджених сум податкових зобов`язань з ПДВ по зазначеним податковим деклараціям, уточнюючим розрахункам податкових зобов`язань у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок та рішенню суду про розстрочення податкового боргу від 28.10.2016 по справі № 820/1291/16, чим порушено п. 57.1 ст. 57 ПК України.
На підставі висновків акту камеральної перевірки від 12.02.2021 48/35-00-04-01-01-12/00131954 відповідач прийняв оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким до позивача за порушення строку сплати грошового зобов`язання з ПДВ застосовано штраф у розмірі 50% від суми грошового зобов`язання в розмірі 183 497 387 грн. 68 копійок.
Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відмовляючи  частково в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що  контролюючим органом правомірно зараховувалися кошти на погашення податкового боргу згідно з календарною черговістю його виникнення незалежно від призначення платежу, визначеного платником у платіжних дорученнях.
          Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції та зазначає.
Частиною 2  статті 19 Конституції України  передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Статтею 67 Конституції України, закріплено обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Податковий кодекс України  є спеціальним законом з питань оподаткування та установлює порядок погашення зобов`язань юридичних або фізичних осіб перед бюджетами та державними цільовими фондами з податків і зборів (обов`язкових платежів), нарахування і сплати пені та штрафних санкцій, що застосовуються до платників податків, визначені заходи, які вживаються контролюючим органом з метою погашення платниками податків податкового боргу.
За приписами п.  75.1 ст. 75 ПК України  контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Підпунктом  75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України  визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.
Відповідно до  ст. 76 ПК України  камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.
Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.
Згідно з пунктом 16.1.4 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до пунктів 36.1-36.3 статті 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.
Згідно з пунктом 54.1 статті 54 ПК України крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.
Відповідно до пункту 57.1 статті 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з пунктом 87.9 статті 87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зараховувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється, крім випадків спрямування цих коштів на виплату заробітної плати та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Як встановлено під час судового розгляду, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.09.2016 у справі №820/1291/16 стягнуто с АТ "Харківобленерго" з рахунків, відкритих у банківських установах на час стягнення коштів, податковий борг у розмірі 46 372 711,37 грн., що складається з податку на додану вартість в розмірі 34 560 842,16 грн. та податку на прибуток у розмірі 11 811 869,21 гривень.
Одночасно встановлено порядок виконання даного рішення шляхом стягнення податку на додану вартість з усіх з рахунків, відкритих у банківських установах на час стягнення коштів.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.10.2016 по справі №820/1291/16 розстрочено виконання постанови Харківського окружного адміністративного суду по справі №820/1291/16 щодо стягнення податкового боргу у сумі 46 372 711,37 грн строком на 27 місяців, починаючи з 01.10.2016, зі сплатою до кінця кожного місяця податкового боргу рівними частинами у розмірі 1 717 507,83 грн (1 280 031,19 грн. з податку на додану вартість та 437 476,64 грн з податку на прибуток підприємств), останній платіж у розмірі 1 717 507,79 грн (1 280 031,22 грн з податку на додану вартість та 437 476,57 грн з податку на прибуток підприємств), у період з 01.10.2016 по 31.12.2018.
Відповідно до даних ІКП АТ "Харківобленерго"  розстрочена сума податкового боргу у розмірі 1 279 875,40 грн. з граничним терміном сплати 28.11.2018 фактично сплачена у період з 05.11.2019 по 29.11.2019; з граничним терміном сплати 31.12.2018 – фактично сплачена 30.01.2020.
Враховуючи вище зазначені  положення правових норм та обставини справи, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції щодо наявності обов`язку у податкового органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків в рахунок погашення податкового боргу згідно з календарною черговістю його виникнення незалежно від напрямку сплати, визначеного платником податків, а платнику податків встановлено заборону спрямовувати кошти на погашення грошового  зобов`язання перед погашенням податкового боргу.
Посилання АТ "Харківобленерго" на  своєчасність сплати розстроченої суми податкового боргу у розмірі 1 279 875,40 грн з граничним терміном сплати 28.11.2018 та  31.12.2018, які були сплачені 30.11.2018 та 27.12.2018 колегія суддів вважає  необгрунтованими, оскільки під час судового розгляду не встановлено та матеріали справи не містять документів на підтвердження сплати розстрочених сум податкового боргу в зазначені граничні терміни.
Щодо сплати податкових зобов`язань за податковими деклараціями з ПДВ за період  жовтень-грудень 2018 та січень-жовтень 2019 (справа №520/11487/19) колегія суддів зазначає.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 по справі          №520/11487/19 задоволено позов Офісу великих платників ДПС до АТ "Харківобленерго" про стягнення з рахунків платника у банківських установах податкового боргу у розмірі 319 977 984,59 гривень. Водночас, судом встановлений порядок його виконання, а саме вказано періоди і суми податкового боргу рівними частинами, що підлягають сплаті до кінця кожного місяця.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2019 по справі №520/11487/19 набрало законної сили 21.01.2020. 
В зв`язку з тим, що податковий орган вважав неможливим виконання такого рішення суду, посилаючись на порушення, в такому випадку, порядку відображення в ІКП зменшення стягнутого податкового боргу, позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про зобов`язання вчинити певні дії по стягненню боргу у сумі 319 977 984,59 гривень (справа № 520/10317/2020).
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.12.2020, залишеним без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2021, позов задоволено. Зобов`язано контролюючий орган скласти графік погашення податкового боргу АТ "Харківобленерго" та занести відповідну інформацію про встановлений спосіб та порядок виконання рішення суду від 18.12.2019 у справі №520/11487/19 до інформаційних систем органів ДПС України.
Зазначене судове рішення набрало законної сили 1 квітня 2021 року.
Враховуючи вище зазначені судові рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що обов`язок відповідача стосовно відображення в ІКП даних про встановлений Харківським окружним адміністративним судом спосіб та порядок виконання рішення у справі №520/11487/19 виник лише з 01.04.2021 (з дати набрання законної сили судовим рішенням по справі № 520/10317/2020), тобто пізніше, ніж відбувалося зарахування коштів позивача згідно з черговістю виникнення податкових зобов`язань.
Посилання апелянта - АТ "Харківобленерго" на те, що відповідачем неправомірно зараховувались кошти з призначенням платежу на погашення боргу згідно з календарною черговістю виникнення боргу, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки такі дії  податковим органом були вчинені відповідно до п.87.9 ст. 87 ПК України, до прийняття судового рішення у справі № 520/10317/2020, а отже, судове рішення по справі №520/11487/19 на час проведення перевірки не могло вплинути на порядок та черговість зарахування сплачених податкових зобов`язань.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції, щодо правомірності дій податковго органу в частині зарахування коштів відповідно до ст. 87 ПК України в період до 01.04.2021.
Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції виходив з неможливості встановлення обставин в межах камеральної перевірки, які б свідчили про винність та умисність діянь платника податків та як наслідок штраф застосований без доведення наявності умислу та вини
Колегія суддів  погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.
Підпунктом 124.1 ст. 124 ПК передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:
при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;
при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Якщо зарахування коштів з електронного рахунку в системі електронного адміністрування податку на додану вартість в оплату узгодженої суми грошового зобов`язання, визначеного в уточнюючому розрахунку до податкової декларації, здійснюється на наступний операційний (банківський) день, штрафи, визначені у цьому пункті, не застосовуються.
Згідно підпункту 124.2 та 124-3 статті 124 ПК України  діяння, передбачені пунктами 124.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
З вищезазначеного, можна зробити висновок, що застосування п. 124.3 ст. 124 ПК України, можливе лише у випадку встановлення податковим органом умислу в діях платника щодо не сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 109.1 ст. 109 ПК України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених ПК України.
При цьому згідно з абзацом другим зазначеного пункту діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених ПК України та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Тобто, з системного аналізу вищевикладених норм, можна зробити висновок, що необхідною та достатньою підставою для встановлення умислу в діях платника, є встановлення обставин, які прямо стверджують що платник податку не тільки усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки а й бажав їх настання. Саме бажання настання негативних наслідків є необхідною та достатньою умовою для встановлення умислу.
ПК України не містить визначення поняття "вина", однак умови, за яких особа вважається винною, наведені у пунктах 112.1, 112.2 ст.112 ПК України та полягають у тому, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.
При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Таким чином, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є:
- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;
- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи у вчинені податкового правопорушення.
Отже, ПК України на контролюючий орган покладено обов`язок доведення вини, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого необхідною умовою є наявність вини.
Колегія суддів зазначає, що матеріали справи, зокрема акт про результати камеральної перевірки не містить жодних обґрунтувань умисного вчинення позивачем порушення норм п.57.1 ст.57 ПК України та необхідності застосування до позивача фінансових санкцій, передбачених п. 124.3 ст. 124 ПК України.
Тобто, відповідачем жодним чином не обґрунтовано застосування до платника податку саме п. 124.3 ст. 124 ПК України, положення якого передбачають накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає правомірними висновки суду першої інстанції в цій частині.
Посилання податкового органу на правомірність застосування максимальної процентної ставки 50 % за несвоєчасну сплату узгоджених сум грошового зобов`язання з ПДВ до АТ «Харківобленерго», колегія суддів вважає необґрунтованими оскільки відповідачем не доведено обставини, які свідчать, що АТ «Харківобленерго» удавано, цілеспрямовано були створені умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства.
Посилання відповідача на наявність податкового боргу з 2015 року, наявність грошових коштів в АТ «Харківобленерго» на момент настання строку сплати зобов`язання з ПДВ, подання протягом 2018-2020 років декларацій з податку на прибуток та здійснення податкового обліку з ПДВ, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки дані обставини самі по собі не можуть свідчити що товариство не тільки усвідомлювало суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачало його суспільно небезпечні наслідки, а й бажало їх настання. Адже саме бажання настання негативних наслідків є необхідною та достатньою умовою для встановлення умислу.
Матеріалами справи підтверджено та сторонами не заперечується, що позивач дійсно не сплатив вчасно узгоджену суму грошового зобов`язання, що є підставою для застосування п. 124.1 ст. 124 ПКУ та тягне за собою накладення штрафу у розмірі 5 % погашеної суми податкового боргу при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, та у розмірі 10 % погашеної суми податкового боргу при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання.
Колегія суддів зазначає , що в даному випадку до позивача застосована не та норма закону, а у суду відсутні повноваження застосовувати іншу норму закону для притягнення позивача до відповідальності, яку не застосував податковий орган під час прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення.
В даному випадку має місце не помилка в розрахунку застосованих до позивача санкцій, а помилка в застосуванні правової норми.
Як вже було зазначено вище та вбачається з оскаржуваного податкового повідомлення-рішення про донарахування сум штрафних санкцій у зв`язку з порушенням строків сплати грошового зобов`язання було прийнято на підставі п. 124.3 ст. 124 ПКУ.
Проте , відповідачем не доведено факт умислу в діяннях позивача, тому застосування п. 124.3 ст. 124 ПКУ є протиправним.
Посилання суду першої інстанції на можливість  визначення штрафу АТ "Харківобленерго" самостійно судом, передбаченого  п.124.1 ст. 124 ПК України колегія суддів вважає помилковими оскільки в даному випадку має місце не помилка в розрахунку застосованих до позивача санкцій, а помилка в застосуванні правової норми.
При цьому, контролюючий орган , з врахуванням висновків суду, в порядку передбаченому законодавством, може переглянути свої висновки про необхідність нарахування штрафних санкцій за результатами проведеної камеральної перевірки АТ «Харківобленерго».
Отже, в ході судового розгляду справи судом відповідачем не доведено, що при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення контролюючий орган діяв на підставі, у межах та у спосіб, визначені чинним законодавством України.
Частиною 2 ст.77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення в частині застосування невірної норми ПК України п. 124.3 ст. 124, що, в свою чергу, спричинило протиправне визначення відсоткового значення нарахованого штрафу 50% замість належного застосування п. 124.1 ст. 124 ПК України, що передбачає 10% штрафу від погашеної суми податкового боргу.
Посилання Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на те, що вся сукупність обставин підтверджує умисне несвоєчасне виконання позивачем своїх податкових зобов`язань, колегія суддів вважає помилковими, оскільки особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування у публічно-правовому спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій (бездіяльності), законність прийнятих рішень (ч. 2 ст. 77 КАС України).
Натомість відповідач, як суб`єкт владних повноважень, на якого покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого ним рішення, не довів належними та допустимими доказами обґрунтованість нарахування позивачу штрафу у розмірах, визначених п. 124.3 ст. 124 ПК України.
Щодо інших доводів сторін.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, про скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та задоволення позову АТ «Харківобленерго» в повному обсязі.
Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Північного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків  залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Харківобленерго" задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2021 по справі №520/10963/21  скасувати.
Ухвали постанову, якою позовні вимоги Акціонерного товариства "Харківобленерго" задовольнити.
Скасувати податкове повідомлення рішення №00028040101 від 17.03.2021 складене Північним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Л.В. Любчич	
Судді	   	О.А. Спаскін    О.В. Присяжнюк   	
Повний текст постанови складено  16.02.2023