УХВАЛА
 
27 грудня 2022 року
м. Київ
справа № 759/1454/22
провадження № 61-12210ск22 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши питання про прийняття до розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня          2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Василенко Олег Анатолійович, про визнання постійного проживання із спадкодавцем,
ВСТАНОВИВ:
07 грудня 2022 року представник ОСОБА_2 , який діє в інтересах ОСОБА_1 , засобами поштового зв`язку надіслав до суду касаційну скаргу на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає залишенню без руху, оскільки оформлена з порушенням вимог статті 392 ЦПК України.
За змістом частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1.     якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2.     якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3.     якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4.     якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо:
1.     справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду;
2.     в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою;
3.     судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні;
4.     судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу;
5.     справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою;
6.     судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції;
8.  суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
Положеннями частин третьої статті 411 ЦПК України передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо:
1.     суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або
2.     суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або
3.     суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або
4.     суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Подана заявником касаційна скарга на рішення Святошинського районного суду            м. Києва від 27 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від                      25 жовтня 2022 рокуне містить належного викладу підстав, передбачених процесуальним законом для оскарження судового рішення суду апеляційної інстанції в касаційному порядку.
Верховний Суд наголошує на тому, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. При цьому, Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка не здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень повністю, а лише у питанні правильності застосування судами норм права.
Таким чином, заявниці для усунення вищевказаного недоліку слід надати до суду нову редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості учасників справи, в якій чітко зазначити підставу(и) касаційного оскарження з переліку, визначеного частиною другою статті 389 ЦПК України та нормативно-правове обґрунтування щодо кожної з них.
Крім того, за подання касаційної скарги не сплачений у повному обсязі судовий збір.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року, з подальшими змінами. 
Згідно з статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги на рішення суду підлягає сплаті судовий збір у розмірі 200% ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, скарги. 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, ЄДРПОУ - 37993783, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) UA288999980313151207000026007,                                   ККДБ - 22030102, найменування податку, збору, платежу - «Судовий збір (Верховний Суд, 055)». 
Відповідно до вимог статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір, який дорівнює 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» станом на 01 січня 2022 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2 481,00 грн.
Таким чином, до суду першої інстанції підлягав сплаті судовий збір у розмірі 992,40 грн, а відповідно до суду касаційної інстанції - 1 984,80 грн.
З врахуванням уже сплачених коштів у розмірі 1 816,00 грн заявнику необхідно доплатити 168,80 грн судового збору.
На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати до суду документ, що підтверджує сплату ним судового збору за подання касаційної скарги, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.
Ураховуючи наведене, касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та в контексті вимог статті 393 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ :
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 травня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 25 жовтня 2022 року залишити без руху.
Надати для усунення зазначених вище недоліків строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали до касаційних скарг застосовуються наслідки, передбачені цивільним процесуальним законодавством.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          І. В. Литвиненко