ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
03 квітня 2023 року           справа №200/3539/22 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі суддів: Гайдара А.В., Казначеєва Е.Г., Компанієць І.Д., розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року у справі № 200/3539/22 (головуючий суддя І інстанції Зінченко О.В.), складеного в повному обсязі 02 серпня 2022 року в м. Слов`янськ Донецької області, за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                         В С Т А Н О В И В:

13 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецької області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області № 052530002398 від 12.10.2021 року про відмову в призначенні пенсії
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком від 19.03.2021 року та прийняти рішення про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України  «Про пенсійне забезпечення» в редакції до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» від 02.03.2015 року № 213-VII з урахуванням рішення Верховного Суду від 21.04.2021 року у зразковій справі 360/3611/20-а.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 12.10.2021 № 052530002398 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.03.2021 про призначення пенсії з урахуванням висновків суду. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року у справі № 200/3539/22 та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянтом зазначено, що на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі № 200/5779/21 повторно розглянуто заяву позивача від 19.03.2021 про призначення пенсії та прийнято рішення від 12.10.2021 № 052530002398, до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на виконання вказаного рішення суду зараховано період роботи з 01.11.2010 по 31.12.2020.
До страхового стажу зараховано усі періоди згідно сплачених страхових внесків.          Вважає, що відмова управління є правомірною у зв`язку з недостатністю пільгового стажу.
Сторони в судове засідання не викликались, про дату та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.
Суд апеляційної інстанції, заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи і обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідив правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, з огляду на наступне.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 від 04 вересня 2003 року, РНОКПП: НОМЕР_2 .
Відповідач в даних правовідносинах є суб`єктом владних повноважень у відповідності до приписів пункту 7 частини 1 статті 4 КАС України.
Як встановлено судом за результатами розгляду справи, позивач 19.03.2021 звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії у відповідності до положень ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15.07.2021 у справі № 200/5779/21 відповідачем повторно розглянуто зазначену заяву позивача та прийнято рішення від 12.10.2021 № 052530002398, яким останньому відмовлено у призначенні пенсії у відповідності до положень ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
До пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на виконання вказаного рішення суду зараховано період роботи з 01.11.2010 по 31.12.2020.
За таких обставин позивачу відмовлено в призначенні пенсії згідно з ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу роботи, що дає право на пенсію відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» - 25 років.
Спірним питанням в межах даної справи є правомірність/не правомірність не відмови у призначенні пенсії на підставі наданих позивачем документів за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Приймаючи спірне рішення суд першої інстанції виходив з того, що відмова відповідача у призначенні пенсії є протиправною, а рішення пенсійного органу таким, що підлягає скасуванню з зобов`язанням повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджує висновки суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 5 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-IV) цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац перший частини четвертої статті 24 Закону № 1058-IV).
Відповідно до ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ч.3 ст.114 Закону № 1058-IV працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на цих роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, якщо вони були зайняті на цих роботах не менше 20 років. Такий же порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничо-рятувальних частин) на шахтах по видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або знаходяться в стадії ліквідації, але не більше 2 років.
Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).
Щодо зарахування до пільгового стажу позивача періоду роботи з 01.11.2010 по дату звернення із заявою про призначення пенсії, тобто, по 19.03.2021, суд зазначає наступне.
Як вбачається зі спірного рішення, до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зараховано період роботи з 01.11.2010 по 31.12.2020. Вказана обставина сторонами не оспорюється.
Таким чином, в цій частині позовних вимог спірним питанням є правомірність незарахування до пільгового стажу позивача за ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоду роботи останнього з 01.01.2021 по 19.03.2021.
У спірному рішенні не зазначено, які конкретно періоди роботи позивача враховані в загальний і спеціальний стаж і за якими підставами. Рішення повинно містити чіткі і зрозумілі, а також з посиланням на правові норми, критерії оцінки трудової діяльності особи, що звернулась за призначенням пенсії. 
В рішенні пенсійного органу за загальним правилом повинно бути надано оцінку всім періодам роботи особи, що вказані в трудовій книжці  позивача, оскільки і особа, і суд (якщо рішення пенсійного органу оскаржено) повинен чітко розуміти періоди і підстави, що зараховані/не зараховані для призначення пенсії. 
Таким чином, зміст спірного рішення пенсійного органу є необґрунтованим та таким, що унеможливлює надання йому правової оцінки.
Враховуючи викладене, суд доходить до висновку щодо протиправності спірного рішення та, відповідно, необхідності його скасування.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню з обранням належного способу захисту, а саме шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву про призначення пенсії.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Відповідно до положень ч.1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки судом першої інстанції не розглядалось питання щодо зарахування періодів роботи позивача у шахтах.
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, оскільки суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а  доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.  
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

                                                          ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
Рішення  Донецького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2022 року у справі № 200/3539/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім  випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 03 квітня 2023 року.

Судді                                                                                             А.В. Гайдар
                                                                                                           Е.Г. Казначеєв
                                                                                                    І.Д.Компанієць