ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" березня 2023 р.                                                                 Справа №914/990/22

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
головуючого судді                                                                                                                                                 Кордюк Г.Т.
суддів                                                                                                                                                                                             Кравчук Н.М.
                                                                                                                                                                                                                   Плотніцького Б.Д

Секретар судового засідання                                                      Костерева О.А.

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Львівська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Львів, №НЮ-1/3647 від 27.12.2022 (вх.№01-05/21/23 від 02.01.2023)
на рішення Господарського суду Львівської області від 14.11.2022 (повний текст виготовлено 25.11.2022, суддя Мазовіта А.Б.)
у справі №914/990/22
за позовом: Акціонерного товаритсва “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Львівська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Львів,
до відповідача-1: Приватного підприємства “ГАЛИЧБУДСЕРВІС”, м.Новояворівськ, Львівська область,
до відповідача-2: Приватного акціонерного товариства страхова компанія “Інтер-Поліс”, м.Київ,
за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:  ОСОБА_1 , м.Львів,
про стягнення 4 710 059,68 грн.

за участі представників:
від позивача – Чорна Т.О.
від відповідача - 1 – не з`явився;
від відповідача - 2 – не з`явився;
від третьої особи – не з`явився.

                                                    В С Т А Н О В И В:

20.05.2022  до Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Приватного підприємства «ГАЛИЧБУДСЕРВІС» про стягнення 4 710 059,68 грн.
Ухвалою від 29.08.2022 суд    залучив до участі у справі ОСОБА_1 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, залучив до участі у справі Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інтер-Поліс» як співвідповідача.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.11.2022 у справі №914/990/22 в задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Львівська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця” про стягнення шкоди в розмірі 4 710 059,68 грн. – відмовлено.
Дане рішення місцевий господарський суд мотивував тим, що Приватне підприємство «Галичбудсервіс» хоч і є власником транспортного засобу «Mercedes-Benz Actros 4140» д.н.з. НОМЕР_1 , тобто, власником джерела підвищеної небезпеки, проте, на момент вчинення ДТП вказаний транспортний засіб було передано на правовій підставі у володіння ОСОБА_1 , який не перебував у трудових відносинах із Приватним підприємством «Галичбудсервіс», а тому на Приватне  підприємство    «Галичбудсервіс»  не    може бути покладений обов`язок відшкодування завданих позивачу збитків у розмірі 4 581   059,68 грн. Таким чином, суд зазначив, що позивачем не доведено протиправність поведінки відповідача-1, натомість відповідачем-1 спростована його вина у заподіянні шкоди майну позивача.
Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерне товариство “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Львівська залізниця” Акціонерного товариства “Українська залізниця” звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 14.11.2022 у справі №914/990/22 скасувати та прийняти нове, яким позов регіональної філії “Львівська залізниця” АТ “Укрзалізниця” задовольнити у повному обсязі. Також просив поновити строк на апеляційне оскарження.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що 06.08.2021 транспортний засіб Mercedes-Benz Actros 4140, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить Приватному підприємству «Галичбудсервіс» та яким керував ОСОБА_1 , зіткнувся із залізничним мостом, який перебуває на балансі позивача, внаслідок чого міст було пошкоджено. Вказане ДТП відбулося з вини водія, який керував транспортним засобом, що підтверджується постановою Городоцького районного суду Львівської області від 22.09.2021 у справі №441/1722/21. У зв`язку з пошкодженням залізничного моста, позивачу завдано збитки, розмір яких становить 4  710  059,68 грн., що підтверджується актами виконаних робіт та довідкою про вартість виконаних будівельних робіт. 
Окрім того, позивач зазначає, що між Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Інтер-Поліс» та Приватним підприємством «Галичбудсервіс» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. За цим полісом застраховано транспортний засіб Mercedes-Benz Actros 4140, д.н.з. НОМЕР_1 . Поліс діє з 00 год. 00 хв. 03.07.2021 до 02.07.2022 включно.  20.07.2022 регіональна філія «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулась до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» із заявою про виплату страхового відшкодування № 204765361, заподіяної внаслідок ДТП, яка відбулася 06.08.2021, однак позивачу було відмовлено у здійсненні страхового відшкодування.
Позивач також вказує про те, що не мав можливості в трьохденний строк звернутися до страхової, оскільки отримав довідку №30212192745244474 про ДТП від 06.08.2021, у якій було відображено інформацію про страховика та страховий поліс, лише 19.10.2021. А тому, позивач вважає відмову Приватного акціонерного товариства «Інтер-поліс» у страховому відшкодуванні відповідно до страхового полісу №204765361 у сумі 129  000 ( сто двадцять дев`ять тисяч) грн. є безпідставною, а оскаржуване рішення необґрунтованим та незаконним.
При цьому, скаржник просив суд поновити строк на апеляційне оскарження, з огляду на те, що повний текст оскаржуваного рішення суду першої інстанції складено 25.11.2022 та отримано скаржником 07.12.2022. При цьому, у зв`язку із введенням Указом Президента України воєнного стану в Україні, працівники юридичної служби проходять військову службу, що підтверджується наказами.
08.02.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від Приватного підприємства «Галичбудсервіс» (відповідач -1) (далі – ПП «Галичбудсервіс») надійшов відзив б/н від 08.02.2023 (вх. № 01-04/915/23 від 08.02.2023), яким відповідач -1 заперечує вимоги апеляційної скарги, вважає їх необґрунтованими, оскільки:
по-перше, ОСОБА_1 ніколи не перебував з ПП  «Галичбудсервіс» у трудових відносинах, що підтверджується такими доказами як довідкою ПП «Галичбудсервіс», витягом із штатного розпису, відповіддю Головного управління Державної податкової служби у Львівської області, що містяться в матеріалах справи. Окрім того, в  постанові Городоцького районного суду Львівської області про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності зазначено, що ОСОБА_1 непрацюючий;
по-друге, 06.08.2021 року саме водій ОСОБА_1 на достатній правовій підставі володів транспортним засобом Mercedes-Benz Actros 4140, д.н.з. НОМЕР_1 і був учасником зазначеної ДТП.
20.02.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від Приватного акціонерного товариства страхова компанія “Інтер-Поліс” (відповідач - 2) (далі – ПрАТ СК «Інтер-Поліс» надійшов відзив б/н від 16.02.2023 (вх. № 01-04/1193/23 від 20.02.2023), яким відповідач – 2 також заперечує проти вимог апеляційної скарги та зазначає:
- судом першої інстанції встановлено, що на момент вчинення ДТП вказаний транспортний засіб було передано на правовій підставі у володіння ОСОБА_1 , який не перебував у трудових відносинах із ПП «Галичбудсервіс», а тому на ПП «Галичбудсервіс» не може бути покладений обов`язок відшкодування завданих позивачу збитків. Зрештою, інтереси позивача, що стосується відшкодування збитків забезпечене правом подати позов безпосередньо до винуватця ДТП – ОСОБА_1 ;
-  незважаючи на той факт, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки Mercedes-Benz Actros 4140, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована ПрАТ СК «Інтер-поліс» згідно договору №204765361, позивач з порушенням норм Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не повідомляв страховика про настання страхового випадку та не залучав представника ПрАТ СК «Інтер-поліс» для огляду пошкодженого майна. Відповідач – 2 звертає увагу суду на те, що за наслідками вищезгаданого ДТП, ані винуватець, ані позивач не звертались із повідомленням про настання страхового випадку до ПрАТ СК «Інтер-поліс». На момент звернення Регіональної філії «Львівської залізниці» АТ «Українська залізниця» із заявою від 20.07.2022 року до ПрАТ СК «Інтер-поліс» про виплату відшкодування – пошкоджене під час ДТП майно було відремонтоване, а тому ПрАТ СК «Інтер-поліс» було обмежене у праві залучити свого представника для визначення характеру та розміру збитку. 
10.03.2023 на адресу Західного апеляційного господарського суду від представника позивача Чорної Т.О. надійшли пояснення № 410-1/632 від 09.03.2023 (вх. 01-04/1698/23 від 10.03.2023), які подані з приводу відзиву на апеляційну скаргу ПрАТ СК «Інтер-поліс» та в яких представник АТ «Українська залізниця» зазначає, що Закон України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає спеціальні правила щодо наслідків невиконання страхувальником обов`язку перед страховиком, зокрема з надання своєчасного повідомлення про настання страхового випадку. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.
Окрім того, представник позивача посилається на висновки Великої Палати Верховного Суду викладені у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 14-176цс18 та постанові від 21 серпня 2018 року у справі №227/3573/16-ц з приводу того, що неповідомлення страховика про настання страхового випадку не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, оскільки зібраними у справі доказами встановлено факт настання страхового випадку, причини та обставини його настання, а також розмір заподіяної шкоди.
Представник позивача зазначає, що оскільки постановою Городоцького районного суду Львівської області від 22.09.2021 у справі №441/1722/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме щодо того, що 06.08.2021 року о 14 год. 15 хв. на автомобільній дорозі Т-1425 перехрестя с. Завидовичі - с. Мшана, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Actros 4140» (спеціальний вантажний бетононасос) д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знака 3.18 «Рух транспортних засобів яких перевищує 3.1 м, заборонено», допустив зіткнення з залізничним мостом, що призвело до пошкодження транспортного засобу та залізничного моста, то факт настання страхового випадку, причини та обставини його настання, а також розмір заподіяної шкоди підтверджується зібраними у справі доказами. Також у матеріалах справи наявний страховий поліс №204765361, за яким страхова сума становить 129  000 грн. і відповідно до матеріалів справи підлягає страховому відшкодуванню. Страхова сума не покриває шкоду завдану ДТП.
Автоматизованою системою документообігу суду справу №914/990/22 розподілено до розгляду судді доповідачу Кордюк Г.Т., введено до складу судової колегії суддів     Кравчук Н.М. та Плотніцького Б.Д.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.01.2023 апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Львівська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця” №НЮ-1/3647 від 27.12.2022 (вх.№01-05/21/23 від 02.01.2023) залишено без руху та зобов`язано скаржника протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху надати (надіслати) суду докази сплати судового збору у встановлених Законом України "Про судовий збір" порядку та розмірі.
19.01.2023 апелянт звернувся до суду із заявою №НЮ-1/113 від 11.01.2023 (вх.№01-04/368/23 від 19.01.23) до якого додає платіжне доручення №277 від 09.01.2023 про сплату судового збору у розмірі 105     976,35 грн. та опис вкладення.
Таким чином, апелянтом усунуто недоліки апеляційної скарги, які зазначені в ухвалі Західного апеляційного господарського суду від 05.01.2023.
Суд визнав достатніми подані матеріали для відкриття апеляційного провадження.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.01.2023 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі регіональної філії “Львівська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця” №НЮ-1/3647 від 27.12.2022 (вх.№01-05/21/23 від 02.01.2023) на рішення Господарського суду Львівської області від 14.11.2022 (повний текст виготовлено 25.11.2022, суддя Мазовіта А.Б.) у справі №914/990/22. Розгляд апеляційної скарги призначено в судовому засіданні на 13.02.2023 о 10 год. 40 хв. у приміщенні Західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 81 в залі судового засідання № 6.
У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю головуючого судді Кордюк Г.Т. розгляд вищевказаної справи 13.02.2023 не відбувся.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 22.02.2023 призначено справу №914/990/22 до розгляду у судовому засіданні на 13.03.2023 об 11 год. 20 хв. у приміщенні Західного апеляційного господарського суду за адресою: м. Львів, вул. Личаківська, 81 в залі судового засідання №6.
13.03.2023 о 11 год. 20 хв. у судове засідання з`явився представник позивача - Чорна Т.О. та підтримала свої доводи, викладені в апеляційній скарзі, висловила свої міркування з питань, що виникли в процесі розгляду апеляційної скарги.
Відповідач-1 участі уповноваженого представника в судовому засіданні не забезпечив, однак направив на адресу суду клопотання б/н від 13.03.2023 (вх. №01-04/1707/23 від 13.03.2023), у якому просив здійснити розгляд судової справи без участі    його представника.
Відповідач-2 та третя особа участі уповноважених представників у судовому засіданні не забезпечили, причин неявки не повідомили, хоча були належним чином були повідомлені про розгляд даної справи судом апеляційної інстанції, що підтверджується наявними в матеріалах справи повідомленням про вручення поштових відправлень.
Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Аналогічне положення викладене і у ч. 12   ст. 270 ГПК України.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності відповідача-1, відповідача -2 та третьої особи.
Згідно з   ст. 269 Господарського процесуального кодексу України    встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Колегія суддів, заслухавши представника позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права зазначає наступне:
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 06.08.2021 о 14 год. 15 хв. на автомобільній дорозі Т-1425 перехрестя с. Завидовичі - с. Мшана, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz Actros 4140» (спеціальний вантажний бетононасос) д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знака 3.18 «Рух транспортних засобів яких перевищує 3.1 м, заборонено», допустив зіткнення з залізничним мостом, що призвело до пошкодження транспортного засобу та залізничного моста.
Відповідно до довідки ВСП «Львівська дистанція колії», залізобетонний міст під дві колії км 21+045 Львів-Мостиська знаходиться на балансі ВСП «Львівська дистанція колії» 01.01.1948, що підтверджується карткою обліку основних засобів типової форми ОЗ-6.
Згідно довідки №30212192745244474 про дорожньо-транспортну пригоду від 06.08.2021, транспортний засіб «Mercedes-Benz Actros 4140» д.н.з. НОМЕР_1 належить Приватному підприємству «Галичбудсервіс».
Також Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Інтер-Поліс» та Приватним підприємством «Галичбудсервіс» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності  власників наземних транспортних засобів (поліс №204765361).
За цим полісом застраховано транспортний засіб «Mercedes-Benz Actros», д.н.з. НОМЕР_1 . Поліс діє з 00 год 00 хв 03.07.2021 до 02.07.2022 включно.
Постановою Городоцького районного суду Львівської області від 22.09.2021 у адміністративній справі №441/1722/21 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого    статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Як вказав позивач, у 2021 році структурним підрозділом регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» було проведено роботи з відновлення пошкодженого залізничного моста.
Згідно довідок про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (формиКБ-3) за листопад 2021 від 26.11.2021, листопад_3 2021 від 30.11.2021, грудень 2021 від 31.12.2021, актів приймання виконаних будівельних робіт №40 за серпень 2021 від 26.11.2021, №44 за вересень 2021, №48 за жовтень 2021 від 30.11.2021, №57 за грудень 2021 від 31.12.2021 вартість робіт з відновлення пошкодженого залізничного моста склала 4   710   059,68 грн.
20.07.2022 регіональна філія «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» звернулася до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «Інтер-Поліс» із заявою про виплату страхового відшкодування №204765361, заподіяної внаслідок ДТП, яка відбулася 06.08.2021.
Листом за вих. №0791 від 13.09.2022 Приватне акціонерне товариство Страхова компанія «Інтер-Поліс» повідомило регіональну філію «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» про відмову у здійсненні страхового відшкодування.
Відповідно до заяви Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вх. №19375/22 від 20.09.2022), згідно з даними ІС «Податковий блок» Приватним підприємством «Галичбудсервіс» (код ЄДРПОУ 39553703) у 2021 році не подавалося повідомлення про прийняття на роботу ОСОБА_1 (3297904098). Згідно з поданими    ПП «Галичбудсервіс» за 1-4 квартали 2021 року Податковими розрахунками сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків-фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску гр-н ОСОБА_1 не значиться ні у відомостях про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам, ні у відомостях про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору, ні у відомостях про трудові відносини осіб (прийняття, звільнення). Приватним підприємством «Галичбудсервіс» не сплачувалися єдиний соціальний внесок та податок з доходів    фізичних осіб за липень 2021 року, серпень 2021 року, вересень 2021 року за ОСОБА_1 (3297904098).
З огляду на заподіяння позивачу збитків, позивач звернувся до суду із позовом про стягнення з відповідача-1 - 4 581 059,68 грн. вартості робіт з відновлення моста, з відповідача-2 - 129    000,00 грн. страхового відшкодування.
Оцінивши матеріали справи та докази, що містяться у ній, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне:
За змістом    ст. 11 ЦК України    цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, в тому числі, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.
Відповідно до  ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ч. 2   ст. 1187 ЦК України    шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Разом з цим, суд зазначає, що аналіз загальних положень про відшкодування шкоди (ст.ст. 1166-1194 ЦК України) свідчить про те, що власник транспортного засобу відповідає за шкоду завдану особою, яка керувала транспортним засобом, у випадках, коли    неправомірному заволодінню цією особою транспортним засобом сприяла недбалість його власника (ч. 4    ст. 1187 ЦК України) або перебування такої особи у трудових відносинах з власником та заподіяння шкоди під час виконання нею трудових обов`язків (ч. 1    ст. 1172 ЦК України).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 674/1666/14-ц вказано, що «зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,    виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом - шкодою».
У частині четвертій статті 1187 ЦК України передбачено, що якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Результат аналізу частини четвертої статті 1187 ЦК України дає можливість стверджувати, що умовою застосування частини четвертої статті 1187 ЦК України є заволодіння транспортним засобом внаслідок протиправних дій іншої особи (осіб), тобто поза волею його власника (володільця). При цьому передання власником    транспортного засобу з порушенням публічних норм (зокрема, особі, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння) не є його неправомірним заволодінням, з огляду на наявність волі власника.
В свою чергу, відповідно до змісту ч. 1    ст. 397 ЦК України    володільцем майна є особа, яка фактично тримає його у себе.
Положеннями    ст. 398 ЦК України    встановлено, що право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах, встановлених законом.
Тобто правомірність володіння майном виникає на підставі певного юридичного факту, зокрема, укладення відповідного договору. Такий договір може укладатися як усно, так і письмово. Якщо власник майна передає іншій особі у володіння певне майно добровільно, проте без відповідного письмового оформлення договірних відносин (за винятком випадків, коли    законом    встановлена обов`язкова письмова форма такого правочину), то за загальним правилом вважається, що власник правомірно передав майно у володіння іншої особи.
За змістом   п. 2.2 Правил дорожнього руху, власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.
Відповідно фактична передача транспортного засобу разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб є правомірним способом набуття володіння такою особою (фактичним володільцем) щодо набутого у такий спосіб автомобіля. Таке володіння вважатиметься правомірним навіть за відсутності будь-яких документів, виданих від імені власника (доручення, договору тощо), допоки протилежне не буде встановлено судом або не зміниться воля власника, який вправі зажадати повернення власної речі від володільця.
Водночас, під неправомірним заволодінням транспортним засобом необхідно розуміти умисне протиправне вилучення транспортного засобу з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі.
При цьому будь-яке фактичне володіння має розглядатися як правомірне, допоки протилежне не буде встановлено судом.
Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 08.11.2021 у справі №610/2229/18.
Відповідно до    ст. 1172 ЦК України    юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.
Як вірно встановлено місцевим господарським судом, на момент ДТП, внаслідок якої позивачу завдано збитки, ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Actros 4140» д.н.з. НОМЕР_1 , що належить відповідачу-1 на праві власності, не перебував у трудових відносинах з відповідачем-1, що підтверджується поясненнями відповідача-1, довідкою відповідача-1 за вих. №02-06/22 від 07.06.2022, витягом з штатного розпису    відповідача-1 станом на 06.08.2021, заявою Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вх. №19375/22 від 20.09.2022), поясненнями ОСОБА_1 .
Також було встановлено, що ОСОБА_1 , на момент ДТП керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Actros 4140» д.н.з. НОМЕР_1 на підставі п. 2.2 Правил дорожнього руху, тобто на момент ДТП, внаслідок якої позивачу завдано збитки, ОСОБА_1 володів транспортним засобом на правовій підставі.
Підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає в себе певні елементи: шкода; протиправність поведінки особи, яка заподіяла шкоду; причинний зв`язок між ними; вина. Відсутність хоча б однієї із цих умов є підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення шкоди.
Як зазначалося вище, відповідно до ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Зважаючи на наведене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком суду першої інстанції стосовно того, що Приватне підприємство «Галичбудсервіс» хоч і є власником транспортного засобу «Mercedes-Benz Actros 4140» д.н.з. НОМЕР_1 , тобто, власником джерела підвищеної небезпеки, проте, на момент вчинення ДТП вказаний транспортний засіб було передано на правовій підставі у володіння ОСОБА_1 , який не перебував у трудових відносинах із Приватним підприємством «Галичбудсервіс», а тому на Приватне підприємство «Галичбудсервіс» не може бути покладений обов`язок відшкодування завданих позивачу збитків у розмірі 4    581    059,68 грн.
Доводи апеляційної скарги про те, що в момент ДТП автомобіль не вибував з володіння ПП «Галичбудесервіс», колегія суддів відхиляє, оскільки установлені судом обставини свідчать, що володільцем джерела підвищеної небезпеки в момент завдання шкоди був ОСОБА_1 .
Таким чином, позивачем не доведено протиправність поведінки відповідача-1, відповідачем-1 спростована його вина у заподіянні шкоди майну позивача.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц    (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному законодавством. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».
У справі, що переглядається, позовні вимоги до особи, яка завдала шкоду, не заявлені, а тому немає підстав для задоволення позову внаслідок його пред`явлення до неналежного відповідача.
Також як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, на момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Mercedes-Benz Actros 4140» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована Приватним акціонерним товариством Страхова компанія «Інтер-Поліс» (поліс №204765361).
Як правильно встановлено судом першої інстанції, позивач звертався до відповідача-2 із заявою про виплату страхового відшкодування, проте у виплаті такого відшкодування позивачу було відмовлено.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно п. 22.1.  Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»    у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана зокрема з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху (ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Відповідно до п. 31.1.   Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.
Пунктом 37.1.3.Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»    передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування є невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди.
Згідно п. 33.3.  Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»  водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених    статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).
Відповідно до п. 33-1.1.    Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»    страхувальник, інша особа, відповідальність якої застрахована, водій транспортного засобу, причетного до дорожньо-транспортної пригоди, особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика (у випадках, передбачених    статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально.
Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (п. 34.2.  Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).
Як вірно встановлено судом першої інстанції, позивач не повідомляв відповідача-2 про настання страхового випадку та не залучав представника відповідача-2 для огляду пошкодженого майна, звернувся до відповідача-2 про виплату страхового відшкодування після завершення відновлювальних робіт без документального підтвердження стану майна на момент його пошкодження внаслідок ДТП. Наведене унеможливило огляд пошкодженого майна відповідачем-2 та його участь в об`єктивному визначенні розміру завданого збитку.
Слід також зазначити, що позивач отримав копію довідки №30212192745244474 про дорожньо-транспортну пригоду від 06.08.2021, у якій було відображено інформацію про страховика та страховий поліс, 19.10.2021. Як стверджує позивач, роботи щодо відновлення майна було завершено у грудні 2021, і лише 26.07.2022 він звернувся до відповідача-2 із заявою про виплату страхового відшкодування.    
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивач мав можливість до завершення відновлювальних робіт залучити представника відповідача-2 або уповноваженого ним представника для огляду пошкодженого майна.
Факт неповідомлення страховика про страховий випадок не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, якщо такі дії не призвели до неможливості страховиком встановити що подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку (постанови Верховного Суду  від 26.12.2019, справа №362/686/17;    від 18.12.2019, справа №127/7010/17;   від 24.10.2019, справа №758/2874/16-ц).
Верховним Судом спрямовано судову практику на загальний принцип недопустимості формального підходу до вирішення питання про здійснення або нездійснення компенсації і надання пріоритету зовнішній формі юридично значущих дій або бездіяльності над їх змістом і наслідками.  Адже підставою для відмови у відшкодуванні визнаються не будь-які порушення регламентованої законом    процедури, а лише ті, що призвели до неможливості встановлення обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про наявність чи відсутність підстав для здійснення виплат і визначення їх розміру    (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к).
Тобто враховуючи те, що на момент звернення Регіональної філії «Львівської залізниці» АТ «Українська залізниця» із заявою від 20.07.2022 року до ПрАТ СК «Інтер-поліс» про виплату відшкодування – пошкоджене під час ДТП майно було відремонтоване, то ПрАТ СК «Інтер-поліс» було обмежене у праві залучити свого представника для визначення характеру та розміру збитку. 
Зважаючи на наведене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду з приводу того, що відповідач-2 правомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування, а тому підстави для задоволення позову щодо відповідача-2 відсутні.
З огляду на все викладене вище в сукупності, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 14.11.2022 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на чинному законодавстві і підстав для його скасування немає.
Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, не можуть слугувати підставою для скасування або зміни оскаржуваного рішення суду.
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ч. 1  ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до ч. 1-3 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд дійшов до висновку про покладення на апелянта судового збору в розмірі 105  976, 35 грн., який сплачений згідно з платіжним дорученням за №277 від 09.01.2023.
Керуючись ст. ст.    236,    269,    270,    275,    276,    281-284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд, -

                                                  ПОСТАНОВИВ:

          1.        Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі            регіональної філії “Львівська залізниця” акціонерного товариства “Українська залізниця”, №НЮ-1/3647 від 27.12.2022 (вх.№01-05/21/23 від 02.01.2023) -залишити без задоволення
          2.          Рішення Господарського суду Львівської області від 14.11.2022 у справі   №914/990/22 - залишити без змін.
3.          Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на апелянта.
4.           Постанова набирає законної сили з моменту прийняття.
5.           Порядок та строк оскарження встановлені ст. ст.288, 289 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено та підписано 17.03.2023

Головуючий суддя                                                                           Кордюк Г.Т.

Суддя                                                                                                 Кравчук Н.М.
          
          Суддя                                                                                                 Плотніцький Б.Д.