ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6089/22 Справа № 202/7442/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Казак  С.Ю. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року        Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 
на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2022 року, -

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що відповідно до заяви відповідача від 01.02.2012 року про укладення договору про надання банківських послуг, останньому було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, розмір якого в подальшому збільшувався до 16600 грн. Посилаючись на те, що свої зобов`язання за кредитним договором позичальник не виконує, в зв`язку з чим, станом на 19.10.2021 року виникла заборгованість в сумі 30824 грн. 89 коп., що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 24938 грн. 44 коп., за простроченими відсотками в сумі 5886 грн. 45 коп., позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору (а.с.3-5).

Рішенням  Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2022 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 01.02.2012 року у розмірі 24 938,44 грн., яка складає заборгованість за простроченим тілом кредиту. В іншій частині позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн. (а.с. 94-95).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове, яким відмовити в задоволені цих позову в повному обсязі (а.с. а.с.99-102,115-117).
В обґрунтування доводів посилається на те, що договір про отримання банківських послуг не укладався, у заяві підписаній сторонами, не має інформації щодо отримання картки, особистого рахунку, відсоткова ставка не зазначена, а також відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В порядку ст. 360 ЦПК України, від АТ КБ “ПриватБанк” надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив, у задоволені апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін. 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до заяви відповідача від 01.02.2012 року, поданої з метою отримання банківських послуг, ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшувався до 16 600 грн.
Також згідно доводів позовної заяви вказаний договір був оформлений відповідною анкетою-заявою відповідача від 01.02.2014 року, яка містить підпис останнього про ознайомлення з Умовами та правилами надання банківських послуг в ПриватБанку, Тарифами банку та які разом становлять договір про надання банківських послуг.
Відповідно до наданої позивачем до позову анкети-заяви, копії паспорту на ім`я відповідача, довідок про видачу кредитних карток, встановлення та зміни кредитного ліміту, а також виписки по рахунку вбачається, що відповідачу відповідно до його заяви було видано кредитну картку, яка в подальшому перевипускалась, встановлено кредитний ліміт, розмір якого змінювався в подальшому та останній користувався кредитними коштами.
Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, в зв`язку з чим, згідно наданого банком розрахунку, станом на 19.10.2021 року виникла заборгованість в сумі 30824 грн. 89 коп., що складається з заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 24938 грн. 44 коп., за простроченими відсотками в сумі 5886 грн. 45 коп.
Факт укладання договору та отримання кредиту підтверджується наданими позивачем до позову копіями анкети-заяви відповідача від 01.02.2012 року, довідками про встановлення та зміну кредитного ліміту, про видачу та перевипуск кредитних карток, випискою по рахунку, з якої вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами.

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач виконав свої зобов`язання щодо надання кредиту, а відповідач порушив зобов`язання щодо повернення грошових коштів. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за простроченими відсотками, суд першої інстанції виходив з того, що обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, позивач посилався на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, однак, матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов було ознайомлено відповідача, який при цьому погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву. 

Проте погодитися з таким висновком суду, колегія суддів не може. 
Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно із ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2012 року у формулярі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «ПриватБанку» заповнена інформація про персональні та контактні дані ОСОБА_1 , а також останнім проставлено підпис під текстом у розділі «Ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг у ПриватБанку, виявляю бажання оформити на своє ім`я» (а.с.17).
Зазначений розділ передбачає проставляння відміток навпроти запропонованого виду карток, а саме: картка "Універсальна", картка класа Gold, ідентифікація з паспортом, зарплатна картка, пенсійна картка, ощадкнижка (депозит), дебетова особиста картка), а також суму бажаного кредитного ліміту.

Однак, як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії та наміру відповідача про отримання кредиту. Анкета-заява містить лише ідентифікуючі відомості про позичальника (а.с.17).

Використання даних наведених Тарифів є можливим лише за умови, що в Анкеті-заяві позначено про те, яку конкретно картку отримав позичальник, інакше втрачається зв`язок між тарифами та умовами кредитування, які були обрані позичальником, та, виходячи з чого, має орієнтуватися суд під час розгляду справи.
Окрім того, матеріали справи не містять даних про те, що відповідач при заповненні Анкети-заяви була ознайомлена та погодила використання саме цих Тарифів.
Анкета-заява не містить таких основоположних умов, виходячи з яких суд мав би реальну можливість установити укладення договору, конкретні його умови, зокрема, встановити, яка процента ставка мала б відповідати правовідносинам сторін. Розрахунок заборгованості таким доказом не є, оскільки такий складено безпосередньо позивачем, при цьому доказів на підтвердження визначених банком показників, матеріали справи не містять.
Факт видачі кредитної картки та встановлення кредитного ліміту банком не підтверджений.
Враховуючи, що Банком не доведено тип кредитної картки, у зв`язку із чим неможливо установити розмір відсотків, обумовлений сторонами при укладенні договору, при цьому Правила надання банківських послуг «ПриватБанку» з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, відтак такі вимоги є недоведеними.
На підставі наведеного вище колегія суддів вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.
Матеріали справи не містять доказів визнання відповідачем, зокрема, факту погодження між сторонами кредитного ліміту та порядку нарахування процентів за користування кредитом у розмірі зазначеному в розрахунку.
За таких обставин, позовні вимоги Банку є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними.

З урахуванням наведеного, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволені цих позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити. 

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 травня 2022 року в частині стягнення з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за договором № б/н від 01.02.2012 року у розмірі 24 938,44 грн., яка складає заборгованість за простроченим тілом кредиту, а також витрат по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн. скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволені цих позовних вимог. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: