08.02.23
33/812/1/23

Справа №485/105/22
Провадження № 33/812/1/23 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП

П О С Т А Н О В А
Іменем України

08 лютого 2023 року                                                          м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого судді – Базовкіної Т.М.,
із секретарем судового засідання – Калашник А.О.,
за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яку ухвалив Снігурівський районний суд Миколаївської області під головуванням судді Квєтки І.А. у приміщенні цього ж суду 03 лютого 2022 року, якою  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік,
У С Т А Н О В И В :
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 211807 від 19 січня 2022 року, який надійшов разом із додатками до Снігурівського районного суду Миколаївської області, 19 січня 2022 року близько 23:27 по вул. Соборній в с. Павлівка Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 316 з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Такі дії ОСОБА_1 працівник поліції кваліфікував за частиною 1 статті 130 КУпАП.
У судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 вину не визнав, зазначив, що дійсно керував автомобілем та був зупинений працівниками поліції, однак алкогольні напої не вживав, від проходження огляду на стан сп`яніння не відмовлявся.
Постановою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 лютого 2022 року ОСОБА_1 визнано винуватим у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік та стягнуто 496, 20 грн. судового збору в дохід держави.
Не погоджуючись із постановою суду, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду скасувати, провадження у справі закрити на підставі статті 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов висновку про доведеність вчинення ОСОБА_2 правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП (відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння), за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, на підставі неповно досліджених доказів та їх неналежної оцінки. 
Так, апелянт вказує, що статтею 256 КУпАП, яка кореспондується із п. 2.5 ПДР, встановлено певний порядок проходження водієм огляду на стан алкогольного сп`яніння, який на його думку було порушено працівниками патрульної поліції. 
Крім того, вказував, що фактично він не відмовлявся від проходження огляду, але не в медичному закладі, а на місці. Зазначає, що у подальшому, він зрозумів про можливість проходження огляду в медичному закладі, проте вже було складено протокол про адміністративне правопорушення.
Також, зауважував, що у протоколі взагалі не вказано про відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
Апелянт зазначив, що працівниками поліції не було відсторонено його від керування транспортним засобом, наведене вказує на те, що працівники поліції не були впевненні про його перебування у стані алкогольного сп`яніння.
Щодо відеозапису, який долучено до матеріалів справи про адміністративне правопорушення, вказував, що він є монтованим, має уривки та в повній мірі не свідчить про його відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Тому, на його думку, працівникам поліції необхідно було залучити свідків при складанні протоколу.
На його думку, у матеріалах справи та протоколі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на те, за допомогою якого технічного запису йому пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння. 
Також, в матеріалах справи відсутній акт огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння та направлення на визначення стану алкогольного сп`яніння до медичного закладу.
У судове засідання суду апеляційної інстанції особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений апеляційним судом шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України, направлення телефонограми. ОСОБА_1 направив суду пояснення про те, що не зможе прийняти участь у судовому засіданні, з 14 червня 2022 року призваний на військову службу, на підтвердження чого надав копії довідок, які видані начальником другого відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 від 25 листопада 2022 року та командиром військової частини № НОМЕР_2 від 23 липня 2022 року. Клопотань про відкладення справи ОСОБА_1 суду не заявляв. 
За такого повідомлення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності про розгляд справи належним, та з урахуванням положень частини 1 статті 268, частини 6 статті 294 КУпАП, а також що матеріали справи про адміністративне правопорушення є достатніми для розгляду, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність ОСОБА_1 . 
Вивчивши та дослідивши матеріали адміністративної справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав. 
Приймаючи оскаржувану постанову, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність факту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КУпАП, оскільки він керував транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі. 
Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає, що він ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин адміністративної справи, а також вимогах закону. 
Водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. 2.5 Правил дорожнього руху, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 № 1306 (далі – Правила)). 
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Згідно ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративним правопорушенням є керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом (частини 1-3 статті 7 КУпАП).
Згідно із статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинене правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до частин 1, 2 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Так, згідно із частинами 2 та 3 ст. 266 КУпАП (у редакції закону № 1231-IX від 16 лютого 2021 року, який був чинним на день складання протоколу про адміністративне правопорушення) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Як зазначено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 211807 від 19 січня 2022 року, який надійшов разом із додатками до Снігурівського районного суду Миколаївської області, 19 січня 2021 року близько 23:27 по вул. Соборній в с. Павлівка Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_1 керував автомобілем BMW 316 з державним номерним знаком НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах з порожнини рота, порушення координації рухів та мови, поведінка не відповідає обстановці. Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України.
Від підписання протоколу про адміністративне правопорушення та від надання пояснень при складанні протоколу ОСОБА_1 відмовився.
Свою винуватість у вчиненні правопорушення, відповідальність за яке передбачена частиною 1 статті 130 КУпАП, ОСОБА_1 згідно наданих пояснень у суді першої інстанції, не визнав.
Між тим, достовірність викладених у протоколі відомостей, зокрема, факт відмови ОСОБА_1 , як особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку - як поліцейськими на місці зупинки, так і в закладі охорони здоров`я також підтверджено іншими доказами: 
відеозаписами правопорушення, які досліджувались у судових засіданнях першої та апеляційної інстанцій, і в яких зафіксовані усі викладені в протоколі серії ДПР18 № 211807 від 19 січня 2022 року обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення. Зокрема, що ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом, що був зупинений працівниками поліції, на неодноразову вимогу поліцейського пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестеру «Драгер» спочатку відмовлявся, потім погодився, а згодом відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі.
Фіксація правопорушення була здійснена працівниками поліції технічними засобами відеофіксації відповідно до вимог частини 2 статті 266 КУпАП. 
Враховуючи, що ОСОБА_1 відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки, так і у закладі охорони здоров`я, що підтверджено фіксацією технічними засобами відеозапису, суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази у їх сукупності, обґрунтовано вважав доведеним факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП України.
При цьому суд вірно дав оцінку усім запереченням особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За такого доводи апеляційної скарги щодо помилкового встановлення судом обставин адміністративного правопорушення та про недотримання працівниками поліції під час складання протоколу вимог закону не заслуговують на увагу та відхиляються.
Тому відсутні підстави вважати, що протокол про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 211807 від 19 січня 2022 року не відповідає вимогам статті 256 КУпАП.
Аргументи апеляційної скарги апеляційним судом не приймаються, оскільки зводяться до особистого тлумачення, особою, яку притягнуто адміністративної відповідальності, норм чинного законодавства та наявних у справі доказів.
Так, посилання на невірне та нечітке формулювання суті правопорушення, не зазначення у протоколі, який саме огляд та у який спосіб мала пройти особа, відносно якої складений протокол, спростовується змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 211807 від 19 січня 2022 року, в якому зазначено об`єктивну сторону у відповідності до інкримінованого правопорушення (ч. 1 ст. 130 КУпАП), а саме, що ОСОБА_1 відмовився від проходження медичного огляду на визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки ТЗ за допомогою газоаналізатору «Драгер» та проведення такого огляду у медзакладі. 
Доводи апелянта про те, що фактично він не відмовлявся від проходження огляду, спростовуються наявними у справі доказами – змістом долучених до протоколу про адміністративне правопорушення відеозаписів, в яких зафіксовано, що свою відмову від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою алкотестера «Драгер» та у медзакладі ОСОБА_1 не лише висловив працівникам поліції, а і його поведінка підтверджувала небажання проходити огляд. 
Щодо відсутності у матеріалах справи направлення водія на огляд до медичного закладу та акту огляду на стан сп`яніння, то таке не свідчить про порушення працівниками поліції порядку проведення огляду на стан сп`яніння
Так, відповідно до змісту положень Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року  № 1452/735, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, складається поліцейським у разі відмови пройти такий огляд на місці зупинки, або у разі незгоди із результатами огляду за допомогою спеціальних технічних засобів, який проведений поліцейським, та згоди водія пройти огляд у закладі охорони здоров`я. Оскільки ОСОБА_1 не погодився пройти огляд на стан сп`яніння, а ні на місці зупинки з використанням спеціальних технічних засобів, а ні у закладі охорони здоров`я, складання направлення водія на огляд до медичного закладу не було необхідним.
Акт огляду складається для фіксації результатів такого огляду, але ОСОБА_1 від проходження огляду відмовився, отже у поліцейського не було підстав для фіксації результатів огляду.
Щодо посилань на відсутність свідків при складанні протоколу про адміністративне правопорушення суд зазначає наступне.
Згідно частини 2 ст. 266 КУпАП (у редакції закону № 1231-IX від 16 лютого 2021 року, який був чинним на день складання протоколу про адміністративне правопорушення) огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
За такого, норма закону не розділяє порядок фіксації проведення огляду на стан сп`яніння та відмови від проведення такого огляду.
Будь-яких доказів на підтвердження посилань апеляційної скарги щодо монтування відеозапису ОСОБА_1 не надано.
У свою чергу, відсутність у справі безперервного відеозапису з нагрудної камери поліцейського не спростовує наведених обставин та не ставить під сумнів встановлені судом першої інстанції обставини щодо факту відмови ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а тому не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що доданий до протоколу про адміністративне правопорушення відеозапис є неналежним доказом.
Тобто, оскільки відмова водія ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння зафіксована на відеозапису, який є належним доказом, не було підстав для залучення свідків при проведенні огляду.
Також не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про те, що працівниками поліції не відсторонено ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, оскільки таке не спростовує вчинення цією особою правопорушення, передбаченого ч. 1 статі 130 КУпАП – відмову від проходження у встановленому порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Отже, суд першої інстанції в межах наданих йому матеріалів справи про адміністративне правопорушення провів судовий розгляд, дослідив надані йому докази, з`ясував обставини, що підлягали з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення та ухвалив законну, обґрунтовану постанову.
Порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б могли вплинути на правильність прийнятого оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов до законного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстав для скасування постанови суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не знаходить, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
При цьому, апеляційний суд також враховує, що адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП, є небезпечним, як для самого правопорушника так і для інших учасників дорожнього руху.

Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 03 лютого 2022 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000,00 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік, залишити без змін. 
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського апеляційного суду                         Т.М. Базовкіна