ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 грудня 2022 року 	м. Дніпро	справа № 280/9662/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі 
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року (головуючий суддя Новікова І.В.)
у справі  №280/9662/21
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Запорізькій області 
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень, - 

ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 30.10.2020 №00004200709, №00004210709, №00004180709 та №00004190709. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Позивач зазначає, що під час застосування до нього штрафу у розмірі 17  000,00 грн контролюючим органом не враховано те, що позивач має діючу ліцензію на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пивом) терміном дії з 06.03.2020 по 07.03.2021, що виключає наявність підстав для застосування штрафних санкцій. Також, позивач посилався на те, що жодних доказів продажу ним алкогольних напоїв на розлив для їх споживання у місці реалізації немає навіть у зв`язку з тим, що факту продажу алкогольних напоїв посадовим особам контролюючого органу не було. Враховуючи відсутність отримання на адресу ФОП запитів у період проведення перевірки про надання копій документів, що стосуються предмету перевірки, на думку позивача є достатні підстави вважати, що вказані запити контролюючим органом не направлялись та наявність вказаних порушень є необґрунтованою та недоведеною. 
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року позовну заяву задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області від 30.10.2020 №00004200709.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у контролюючого органу не було підстав для застосування до позивача штрафної санкції в розмірі 17  000,00 грн за продаж алкогольних напоїв без наявності ліцензії, у зв`язку з чим податкове повідомлення – рішення від 30.10.2020 №00004200709 визнано протиправним та скасовано. Такий висновок зроблений з тих підстав, що чинним законодавством не передбачено отримання окремих ліцензій на роздрібну торгівлю пивом та іншими алкогольними напоями та  окремого розміру плати за отримання ліцензії на роздрібний продаж виключно пива. Суд встановив наявність  у позивача діючої ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями (пиво), зазначив при цьому, що суб`єкт господарювання, який отримав ліцензію на продаж пива у місці торгівлі площею менше 20 кв. м, не має права здійснювати продаж інших алкогольних напоїв у такому місці торгівлі. Умовою, що позбавляє суб`єкта господарювання, який має ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, права здійснювати продаж інших алкогольних напоїв, крім пива є те, що торгівельна площа місця торгівлі становить менше 20 кв. м. Водночас судом на підставі наявних у справі доказів встановлено, що відповідачем не з`ясовано факту роздрібної торгівлі позивачем алкогольними напоями, крім пива, на торгівельній площі місця торгівлі менше 20 кв.м. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. 
Відповідач зазначає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином тих обставин, що позивач у заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями – щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами затвердженого зразка від 01.03.2020, просив видати ліцензію на здійснення такого виду діяльності, як «роздрібна торгівля алкогольними напоями, а саме лише (пивом)» (3 пункт розділу 7 «Вид діяльності» заяви), а не право роздрібної торгівлі алкогольними (1 пункт розділу 7 «Вид діяльності» заяви). Те що позивач отримував ліцензію лише на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, а саме: пивом підтверджується і зазначеною ним в заяві площею місця торгівлі - 10 м2. В розділі 9 заяви позивач власноруч зазначив, що адресою місця торгівлі є: АДРЕСА_1 та вказав класифікацію закладу  як торгівельний павільйон, площею 10 м2. Відповідач наголошує на тому, що чинне законодавство чітко розмежовує поняття ліцензії на роздрібну торгівлю пивом та ліцензії на роздрібну торгівлю сидром та перрі (без додавання спирту) і прямо встановлює обов`язок  суб`єкта господарювання на отримання ліцензії на роздрібну торгівлю сидром та перрі (без додавання спирту). При цьому, законодавцем встановлена можливість не отримувати окрему ліцензію на роздрібну торгівлю сидром та перрі (без додавання спирту) лише у випадку наявності ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями.
В судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі. 
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині.
Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, тому  судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідачем - ГУ ДПС у Запорізькій області проведено фактичну перевірку торгівельного павільйону за адресою: АДРЕСА_1 , в якому здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , за результатами якої складений акт від 11.09.2020 №0652/08/01/05/ НОМЕР_1 .
Перевіркою встановлено порушення ФОП ОСОБА_1 вимог:
пункту 1, 2 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі громадського харчування та послуг»;
ч. 20 ст.15, ч.6 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів»;
п.85.2 ст.85 Податкового кодексу України.
Суть виявлених порушень полягає у тому, що позивач здійснює роздрібну торгівлю алкогольними напоями (сидром) без наявності ліцензії на здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями. Також, під час перевірки було встановлено факт реалізації 1 бокалу (пластиковий стакан) сидру «Грейпфрут» об`ємом 0,5 л. за ціною 15,50 грн. на розлив для споживання на місці, без наявності статусу суб`єкта громадського харчування. Крім того, під час реалізації сидру співробітником позивача не було проведено операцію через реєстратор розрахункових операцій.
14.09.2020 відповідачем складений акт відмови від підписання та отримання акта перевірки від №0640/08/01/05-083004906552.
На підставі висновків акта фактичної перевірки контролюючим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:
№00004210709 від 30.10.2020, яким до позивача, за порушення п.1, п.2 ст.3 Закону України «Про застосування РРО в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», застосовано штраф у розмірі 1,55 грн;
№00004200709 від 30.10.2020, яким до позивача, за порушення ч.20 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», застосовано штрафні санкції в розмірі 17  000,00 грн;
№00004180709 від 30.10.2020, яким до позивача, за порушення ч.6 ст.15-3 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», застосовано штрафні санкції в розмірі 6  800,00 грн;
№00004190709 від 30.10.2020, яким до позивача, за порушення п.85.2 ст.85 ПК України, застосовано штрафні санкцій в розмірі 1  020,00 грн.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке. 
Спірним є питання правомірності притягнення позивача до відповідальності за порушення ч.20 ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».
Відповідно до ч.2 ст.17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» №481/95-ВР до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:
оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень;
Частиною 20  статті 15 Закону №481/95-ВР передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Відповідно до статті 1 Закону №481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку.
Алкогольні напої - продукти, одержані шляхом спиртового бродіння цукровмісних матеріалів або виготовлені на основі харчових спиртів з вмістом спирту етилового понад 0,5 відсотка об`ємних одиниць, які зазначені у товарних позиціях 2203, 2204, 2205, 2206 (крім квасу «живого» бродіння), 2208 згідно з УКТ ЗЕД, а також з вмістом спирту етилового 8,5 відсотка об`ємних одиниць та більше, які зазначені у товарних позиціях 2103 90 30 00, 2106 90 згідно з УКТ ЗЕД.
слабоалкогольні напої - алкогольні напої з вмістом етилового спирту від 0,5 до 8,5 відсотка об`ємних одиниць та екстрактивних речовин не більш як 14,0 г на 100 куб. см, виготовлені на основі водно-спиртової суміші з використанням інгредієнтів, напівфабрикатів та консервантів, насичені чи ненасичені діоксидом вуглецю;
пиво - насичений діоксидом вуглецю пінистий алкогольний напій із вмістом спирту етилового від 0,5 відсотка об`ємних одиниць, отриманий під час бродіння охмеленого сусла пивними дріжджами, що відноситься до товарної групи  УКТ ЗЕД  за кодом 2203.
Відповідно до УКТ ЗЕД до підгрупи 2206 належать: іншi збродженi напої (наприклад, сидр, перрi (грушевий напій), напій медовий, саке); суміші iз зброджених напоїв та сумiшi зброджених напоїв з безалкогольними напоями, в iншому мiсцi не зазначенi.
Положеннями статті 15 Закону №481/95-ВР регламентовано, що суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, мають право продавати сидр та перрі (без додання спирту) без отримання окремої ліцензії на право роздрібної торгівлі цими алкогольними напоями.
Плата за ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), становить 8000 гривень на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі, а на території сіл і селищ, за винятком тих, що знаходяться у межах території міст, - 500 гривень на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, крім сидру та перрі (без додання спирту), на кожний окремий, зазначений у ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі.
Плата за ліцензію на роздрібну торгівлю сидром та перрі (без додання спирту) становить 780 гривень на кожне місце торгівлі незалежно від його територіального розташування.
За визначенням в ст.1 Закону №481/95-ВР місце торгівлі - місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива - без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій та/або програмними реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.
За правилами ст.15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади в містах, районах, районах у містах Києві та Севастополі за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на один рік.
У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).
У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в податкових органах. 
У додатку до ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) зазначається адреса місця торгівлі і вказуються перелік електронних контрольно-касових апаратів та інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення, фіскальні номери програмних реєстраторів розрахункових операцій; реєстраційні номери книг обліку розрахункових операцій, які знаходяться у місці торгівлі. 
Виходячи з наведених норм, суд першої інстанції правильно зазначив, що законодавець  передбачив два види ліцензій на роздрібну торгівлю:
1) ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, отримавши яку суб`єкти господарювання мають право здійснювати роздрібну торгівлю будь якими алкогольними напоями, у тому числі сидром та перрі (без додання спирту), за умови що торгівельна площа місця торгівлі не менше 20 кв. метрів. Проте, для роздрібної торгівлі пивом - без обмеження площі. При цьому плата за таку ліцензію становить 8000 грн. та 500 грн. на кожний окремий, зазначений в ліцензії електронний контрольно-касовий апарат (книгу обліку розрахункових операцій), що знаходиться у місці торгівлі в залежності від територіального розташування місця торгівлі.
2) ліцензію на роздрібну торгівлю сидром та перрі (без додання спирту). Плата за таку ліцензію становить 780 гривень на кожне місце торгівлі незалежно від його територіального розташування.
У свою чергу, суб`єкт господарювання, що отримав ліцензію на продаж пива у місці торгівлі площею менше 20 кв. м, не має права здійснювати продаж інших алкогольних напоїв у такому місці торгівлі.
Відтак, умовою, що позбавляє суб`єкта господарювання, який має ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, права здійснювати продаж інших алкогольних напоїв, крім пива є те, що торгівельна площа місця торгівлі становить менше 20 кв. м.
Встановлені у справі фактичні обставини свідчать, що позивачу в установленому порядку видана ліценція  на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями (пиво) № 08220312202000113 від 07 березня 2020 року (термін дії з 07 березня 2020 року до 07 березня 2021 року).
Відповідач надав  суду апеляційної інстанції в якості додаткових доказів заяву про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, яку позивач подавав контролюючому органу, із змісту якої  вбачається, що позивач  просив видати ліцензію на здійснення такого виду діяльності, як «роздрібна торгівля алкогольними напоями, а саме: лише (пивом)» (3 пункт розділу 7 «Вид діяльності» заяви), а не право роздрібної торгівлі алкогольними (1 пункт розділу 7 «Вид діяльності» заяви). В розділі 9 заяви позивач зазначив, що адресою місця торгівлі є: Запорізька область, м. Бердянськ, вул. Мазіна, 11,  класифікація закладу  - торгівельний павільйон, площею 10 кв. м.
Таким чином, суд вважає правильним висновок контролюючого органу, що отримана позивачем ліцензія на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями № 08220312202000113 від 07 березня 2020 року дійсно надавала йому право здійснювати за визначеним місцем торгівлі діяльність з реалізації алкогольних напоїв, а саме:  виключно пива.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає недоведеним відповідачем в установленому порядку факту роздрібної торгівлі позивачем алкогольними напоями, крім пива, зокрема, сидром «Грейпфрут», про що зазначено в акті фактичної перевірки від 11.09.2020 №0652/08/01/05/ НОМЕР_1 .
Звертаючись з цим позовом до суду, позивач на обґрунтування доводів щодо протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень  вказував, зокрема, на те, що він не здійснює роздрібної торгівлі сидром та перрі і не має такої групи товарів. Зразки напою для проведення експертизи не відбирались, документи щодо оприбуткування напою не досліджувались.  
Суд апеляційної інстанції погоджується з такими доводами позивача, зазначає таке. 
В спірному випадку за твердженням відповідача належним доказом на підтвердження порушення позивачем, в тому числі, ч.20 ст.15 Закону №481/95-ВР, є акт фактичної перевірки від 11.09.2020 №0652/08/01/05/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовані обставини щодо реалізації позивачем 0,5 літру сидру «Грейпфрут» на розлив у пластиковому стакані. 
Також відповідач посилається на постанову Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2020 року у справі №310/7480/20, якою позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1  ст. 155-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34,00 грн.
Суд апеляційної інстанції вважає, що вказані документи не є достатніми доказами порушення позивачем ч.20 ст.15 Закону №481/95-ВР, оскільки в контексті спірних відносин визначальним є встановлення факту, який саме алкогольний напій був проданий позивачем, було це пиво або інший  алкогольний напій,  роздрібна торгівля яким не охоплюється виданою позивачу ліцензією.
Бердянський міськрайонний суд Запорізької області, вирішуючи в межах справи №310/7480/20 питання притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення встановленого законом порядку проведення розрахунків у сфері торгівлі, вказані вище обставини не з`ясовував  як такі, що не мали значення для справи, тому встановлені у постанові Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20.11.2020 у справі №310/7480/20 обставини не є такими, що не підлягають доказуванню в адміністративній справі, що розглядається.
Крім того, за приписами ч.6 ст.78 КАС України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Стосовно зафіксованих  в акті фактичної перевірки від 11.09.2020 певних фактів, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що цей акт, окрім опису порушення,  не містить жодного документального підтвердження факту продажу на розлив у пластиковому стакані саме сидру «Грейпфрут».
Надані до відзиву зроблені під час фактичної перевірки фотознімки, про які вказує відповідач,  також не містять такої інформації, в той же час, засвідчили наявну у позивача на реалізації продукцію з її назвою і ціною, серед якої такій напій як сидр «Грейпфрут» відсутній, натомість є напій ель «Грейпфрут».
Жодна первинна документація щодо придбання, оприбуткування товару та його опису і характеристик відповідачем не досліджувалась, тому вважається, що висновки акту фактичної перевірки від 11.09.2020 в цій частині ґрунтуються на припущеннях посадових осіб, що проводили перевірку.
При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до інформації із відкритих джерел, ель - це різновид пива, одержуваного при верховому бродінні солодового сусла. Відмінність елю в технологічній схемі виробництва висока (як для пива) температура бродіння (від 15 до 24 ° С). Сидр є алкогольним напоєм, одержуваним виключно в результаті природного (натурального) бродіння фруктових, ягідних та фруктово-ягідних соків з вмістом спирту не більше 8,5 відсотка об`ємних одиниць (без додавання спирту).
Як зазначено вище, згідно з УКТ ЗЕД, сидр відноситься до категорії 2206 00 31 00 - інші зброджені напої (наприклад, сидр, перрі (грушевий напій), напій медовий); суміші із зброджених напоїв та суміші зброджених напоїв з безалкогольними напоями, в іншому місці не зазначені: інші: ігристі: сидр і перрі. Пиво відноситься до товарної групи  УКТ ЗЕД  за кодом 2203.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає недоведеним належними та допустимими доказами під час розгляду справи твердження відповідача про продаж  позивачем сидру, відповідно, є помилковим  висновок про порушення позивачем ч.20 ст.15 Закону №481/95-ВР.
За таких обставин, суд апеляційної  інстанції погоджується з судом першої інстанції про відсутність у контролюючого органу підстав для застосування до позивача штрафної санкції в розмірі 17  000,00 грн. за продаж алкогольних напоїв без наявності ліцензії, у зв`язку з чим податкове повідомлення рішення від 30.10.2020 №00004200709 є протиправним та підлягає скасуванню.
Щодо посилання відповідача у додаткових поясненнях, наданих суду апеляційної інстанції, про неправильне визначення судом першої інстанції розміру судових витрат у вигляді судового збору, що підлягає відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, суд апеляційної інстанції встановив, що дійсно позивач мав сплатити судовий збір за подання адміністративного позову в розмірі 908,00 грн., тому стягнення на користь позивача судового збору в розмірі 1554,70 грн. є помилковим.
Такі обставини свідчать, що суд першої інстанції допустив арифметичну помилку, яка підлягає виправленню ним в порядку 253 КАС України, тоді як  суд апеляційної інстанції позбавлений процесуальної можливості виправляти допущені судом першої інстанції арифметичні помилки.
Також суд апеляційної інстанції враховує, що у даному випадку відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат відповідно до ч. 6 ст. 139 КАС України, оскільки за результатами апеляційного розгляду справи рішення суду першої інстанції залишено без змін. 
Передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні. 
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322  Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Запорізькій області залишити без задоволення.  
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі №280/9662/21 залишити без змін.  
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко