ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2023 р. 	Справа № 480/3/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Жигилія С.П.,
Суддів: Русанової В.Б. ,  Перцової Т.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 (суддя: Л.М. Опімах, м. Суми)  по справі № 480/3/22
за позовом                ОСОБА_1  
до               Державної установи «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області"      третя особа                Національна поліція України 
про зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (далі по тексту – позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області" (далі по тексту – відповідач, ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області"), третя особа - Національна поліція України (далі по тексту – НП України), в якому просить суд зобов`язати Державну установу "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області", в протиправних діях якої є ознаки протиправної бездіяльності, внести зміни до виданої довідки від 29.06.2021 № 33/39-1237 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 шляхом виготовлення нової (оновленої) довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахуванням всіх складових видів грошового забезпечення, зазначених у довідці від 29.06.2021 № 33/39-1237, та включення до неї окремим рядком складової грошового забезпечення "індексація" в розмірі, виплаченому за прирівняною посадою поліцейського за листопад 2019 року - 887,09 грн., та надіслати цю довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області для перерахунку пенсії з 01 грудня 2019 року, з урахуванням раніше виплачених сум та наступними складовими грошового забезпечення: посадовий оклад - 3100,00 грн.; оклад за військовим (спеціальним) званням майор поліції - 2000,00 грн.; надбавка за стаж служби в поліції 40% - 2040,00 грн.; надбавка за службу в умовах режимних обмежень - 465,00 грн.; надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 65,40% - 4669,56 грн.; премія 60,96% - 7482,57 грн.; індексація - 887,09 грн., усього - 20644,22 грн..
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області та після звільнення отримує пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Пояснив, що за заявою позивача ДУ "ТМО МВС України по Сумській області" виготовило та надало ГУ ПФУ в Сумській області нову довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 19.11.2019 для перерахунку пенсії з 01.12.2019, в яку не було враховано таку доплату як індексація. Зазначає, що має право на включення індексації до довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії, оскільки на відповідний запит позивача відповідач повідомив, що поліцейським ГУ НП в Сумській області нараховувалася та виплачувалася щомісячна індексація, яка станом на листопад 2019 року становила 887,09 грн.. Вважає такі дії ДУ "ТМО МВС України по Сумській області" протиправними та такими, що порушують права та законні інтереси позивача. 
Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 по справі № 480/3/22 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області" (40030, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, 23, ідентифікаційний код 08733899), третя особа - Національна поліція України (01601, м. Київ, вул. Академіка Богомольця, 10, ідентифікаційний код 40108578), про зобов`язання вчинити дії – відмовлено за необґрунтованістю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 по справі № 480/3/22 та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначив, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Відповідач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу, з викладених підстав, зазначив, що вимоги ОСОБА_1 є незаконними та такими, що не можуть бути задоволені згідно вимог чинного законодавства України. Вказує, що постанова Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" містить вичерпний перелік надбавок доплат, підвищень та інших складових грошового забезпечення поліцейських. За цією постановою та іншими нормативними документами індексація не є складовою грошового забезпечення поліцейських та не може включатися до довідки про грошове забезпечення за прирівняною посадою поліцейського. У свою чергу, індексація є окремою виплатою, порядок виплати якої регулюється Законом України "Про індексацію грошових доходів населення". 
Третя особа правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером органів внутрішніх справ та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Сумській області як отримувач пенсії за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
29.06.2021 Державна установа МВС України "Територіальне медичне об`єднання по Сумській області" підготувала нову довідку про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку основного розміру його пенсії, яку було надано Головному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області для здійснення перерахунку пенсії (а.с.14).
01.12.2021 позивач звернувся до ДУ "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області" із заявою, в якій просив виготовити та направити до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області довідку про розмір його грошового забезпечення станом на 19.11.2019 для перерахунку пенсії з 01.12.2019 з урахуванням у складі грошового забезпечення, окрім інших складових грошового забезпечення співробітника ГУ НП за прирівняною посадою, індексації у розмірі 887,09 грн..
Листом від 08.12.2021 № 33/39-М-3121 відповідач відмовив ОСОБА_1 у видачі такої довідки (а.с.15,16) та зазначив, що за постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" та іншими нормативними документами індексація не є складовою грошового забезпечення поліцейських та не може включатися до довідки про грошове забезпечення за прирівняною посадою поліцейського.
Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що до грошового забезпечення для обчислення пенсії включаються його додаткові види, які відповідають одночасно таким умовам: виплати належать до складу грошового забезпечення, є щомісячними і з них сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. У зв`язку з цим індексація, яку позивач просить включити до довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, не входить до переліку додаткових видів грошового забезпечення осіб, які перебували на службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, а отже не належить до складу грошового забезпечення та на неї не нараховується єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому не може бути врахована при обчисленні пенсії як при її призначенні, так і при проведенні перерахунку.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Конституційний Суд України зазначив, що Основний Закон України закріплює основоположні засади права громадян на соціальний захист і відносить до законодавчого регулювання механізм реалізації цього права (абзац сьомий пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 20 червня 2001 року № 10-рп/2001).
За Конституцією України Кабінет Міністрів України забезпечує виконання Конституції та законів України, в тому числі у сфері соціального захисту.
Приписами частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі є, зокрема, Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” № 2262-ХІІ (далі по тексту – Закон № 2262-ХІІ), визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Відповідно до преамбули Закону № 2262-ХІІ, цей Закон визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.
Статтею 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету міністрів України (далі – КМУ) від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів: 
- відповідного окладу за посадою (для поліцейських, відряджених до органів державної влади, установ та організацій із залишенням на службі в Національній поліції, які отримували при цьому грошове забезпечення та звільнені із служби безпосередньо з посад у таких органах, установах та організаціях, - відповідних окладів, установлених за рівнозначними (аналогічними) посадами в Національній поліції), окладу/доплати за військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту - щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки/доплати за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;
- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених зі служби в органах внутрішніх справ, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячних основних видів грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Разом з тим, колегія суддів зазначає, що статтею 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 р. № 2017-ІІІ (далі - Закон № 2017-ІІІ) визначено, що законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (ч. 2 ст. 19 Закону № 2017-ІІІ).
Відповідно до ч. 5 ст. Закону України "Про Національну поліцію", грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України врегульовано Законом України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» (далі по тексту - Закон № 1282-ХІІ).
Згідно зі статтею 1 вказаного Закону № 1282-ХІІ, індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Статтею 2 цього Закону передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема оплата праці (грошове забезпечення).
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, а не тільки грошове забезпечення військовослужбовців, а також те, що здійснення індексації врегульовано окремим законом, до якого стаття 9 Закону №2011-ХІІ містить відсилочну норму, колегія суддів дійшла висновку, що механізм індексації має універсальний характер і питання її включення у довідку не регулюється положеннями Закону № 2011-XII або Закону № 2262-ХІІ.
Незважаючи на наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2262-ХІІ та відповідних підзаконних нормативних актів, якими врегульовуються відносини щодо обчислення (призначення, перерахунку) пенсій військовослужбовцям та наявність спеціального законодавства, зокрема Закону №2011-ХІІ, яким імперативно визначаються види (складові) грошового забезпечення військовослужбовців, натомість які не врегульовують питання віднесення індексації грошового забезпечення до видів грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, при вирішенні цього питання слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017-ІІІ, Закону № 1282-ХІІ, та Порядку №1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку пенсії за вислугу років, що забезпечує дотримання пенсійних прав осіб, звільнених з військової служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, не врахування індексації при обрахунку пенсії за вислугу років призвело б до застосування для визначення розміру пенсії знеціненого грошового забезпечення.
Вказаний висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, викладеній в постанові від 03.04.2019 у справі № 638/9697/17, та Верховного Суду, викладеній у постанові від 26.08.2021 у справі № 240/7853/19, що згідно з приписами ст. 242 КАС України є обов`язковим для врахування судом.
Таким чином, колишні військовослужбовці мають право на включення до грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія, сум отримуваної ними індексації доходів.
Вказані висновки також узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 16.11.2022 у справі № 826/6282/18.
Разом з тим, колегія суддів зауважує, що як вбачається з матеріалів справи, останні не містять доказів нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 під час служби позивача.
При цьому, індексація не була врахована відповідачем при складенні ОСОБА_1 довідки про грошове забезпечення для перерахунку пенсії відповідно до Закону №2262-ХІІ, що з урахуванням наведених вище норм та правової позиції Верховного Суду, свідчить про порушення відповідачем права позивача на належне пенсійне забезпечення.
Як встановлено частиною 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").
У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно зі ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Салах Шейх проти Нідерландів", ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Згідно із частиною 2статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.
Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.
За таких обставин, враховуючи відсутність даних щодо виплати сум індексації грошового забезпечення ОСОБА_1 під час служби, колегія суддів приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивача є визнання протиправними дій Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області" щодо невключення до довідки від 29.06.2021 № 33/39-1237 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 суми індексації та зобов`язання Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.12.2021 щодо включення до довідки про розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, суми індексації грошових доходів, ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.
Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення "Серявін та інші проти України") та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Як зазначено в п. 58 рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України», суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно з частиною 1 статті 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи викладене вище, рішення Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 по справі № 480/3/22 підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позову.
Частиною 6 ст. 139 КАС України передбачено, що якщо суд апеляційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частиною 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Частиною 3 статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, варто враховувати, що за змістом статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподілу підлягають усі здійснені документально підтверджені судові витрати.
Як свідчать матеріали справи, позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір за подання до адміністративного суду адміністративного позову, який складається з однієї вимоги немайнового характеру в розмірі 908 грн., а також за подання апеляційної скарги - у розмірі 1362 грн., що підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними документами.
З урахуванням висновку суду апеляційної інстанції про часткове задоволення вимог позивача, колегія суддів, здійснюючи розподіл судових витрат у справі, дійшла висновку про необхідність стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судових витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у загальному розмірі 1135 грн. за подання позивачем позовної заяви та апеляційної скарги.
Керуючись ст. ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Рішення  Сумського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 по справі № 480/3/22 - скасувати.
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити частково
Визнати протиправними дії Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області" щодо невключення до довідки від 29.06.2021 № 33/39-1237 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 суми індексації.
Зобов`язати Державну установу "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області" повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 01.12.2021 щодо включення до довідки про розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, суми індексації грошових доходів, ОСОБА_1 , з урахуванням висновків суду.
Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи "Територіальне медичне об`єднання МВС України по Сумській області" ( 40030, м. Суми, вул. Герасима Кондратьєва, буд. 23, код ЄДРПОУ 08733899) витрати зі сплати судового збору в сумі 1135 (одна тисяча сто тридцять п`ять) грн. 00 коп.. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	С.П. Жигилій 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	В.Б. Русанова    Т.С. Перцова