ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/75/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №711/4586/20 Категорія: на ухвалу 	Позарецька С.М. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О.  М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

                       02 лютого 2023 року         м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: 

  	Новікова О.М.,	
  	Вініченка Б.Б., Сіренка Ю.В., 	
за участю секретаря:	Чуйко А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2022 року (повний текст судового рішення виготовлено 24 листопада 2022 року) про відмову в забезпеченні доказів у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» до ОСОБА_1 , третя особа: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину –

                                        в с т а н о в и в :

В межах розгляду даної цивільної справи ОСОБА_1 звернулась з заявою про забезпечення доказів на спростування доводів позивачів про нікчемність правочинів, стороною якої є ОСОБА_1 .
Заява мотивована тим, що за обставинами цієї справи 26.11.2015 між продавцем ПАТ «Фідобанк» в особі представника Шевченка С.В. та покупцем ОСОБА_1 укладено два договори купівлі-продажу нерухомого майна:
1)        договір купівлі-продажу нежитлової будівлі, площею 217.6 кв.м., літера А за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 15649471101, за реєстровим номером 3518 (надалі - договір № 3518);
2)        договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 209 кв.м., за реєстровим номером 3522 (далі - договір № 3522), на якій знаходиться нежитлова будівля.
Зазначені договори укладені з дотриманням норм чинного законодавства і не визнані недійсними в судовому порядку.
Позивач, який із 2016 року знаходиться у стадії ліквідації, і його правонаступник – ТОВ ФК «Капітал Джірінг», намагаються створити штучні докази нікчемності правочинів.
З метою визначення ринкової вартості нежитлової будівлі і земельної ділянки для їх продажу, продавцем ПАТ «Фідобанк» у 2015 році була замовлена економічна (оціночно-будівельна) експертиза, виконана оцінювачем експертної фірми ТОВ «Центру опіки власності «ПАРЕТО», що має належний Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності. Повноваження оцінювачів перевірені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В. 26.11.2015 і наслідки дослідження експерта покладено в основу договору купівлі-продажу № 3518, нерухомого майна - нежитлової будівлі, загальною площею 217,60 кв.м., що розташована у АДРЕСА_1 , яке купила у ПАТ «Фідобанк» ОСОБА_1 , та земельної ділянки, на якій розташована ця нежитлова будівля.
Заявниця намагалась отримати від позивачів належним чином завірені копії матеріалів експертизи, як істотний доказ належної оцінки ринкової вартості зазначеного нерухомого майна на дату його продажу, але її звернення залишені без реагування.
ОСОБА_1 не має права самостійно витребувати матеріали експертизи, чи її копії у її виконавця і у ФДМ України, бо вона не є замовником експертизи.
У зв`язку з викладеним, просила суд забезпечити докази шляхом витребування у ТОВ «Центр оцінки власності «Парето» та у Фонду державного майна України належним чином завірені матеріали економічної (будівельно-оціночної) експертизи щодо визначення ринкової вартості нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 , загальною площею 217,6 кв.м., літера - А-2, у тому числі копії висновку і звіту про оцінку нерухомого майна № 40 ФБ - 2, ідентифікатор за базою ФДМУ: 771714_02112015_40-FB-2, складеного суб`єктом оціночної діяльності 03.11.2015 (дата оцінки – 02.11.2015), виконані оцінювачем ТОВ «Центр оцінки власності «Парето» (Сертифікат № 14164/13 суб`єкта оціночної діяльності, виданого 18.01.2013 Фондом державного майна України).
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2022 року у задоволенні клопотання відмовлено.
За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 , яка надійшла до суду 26.10.2022, суд дійшов висновку про те, що відсутні обставини, за яких слід забезпечити докази, зокрема, відсутні підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим у розумінні ст. 116 ЦПК України. 
Суд зазначив, що неможливість відповідачкою отримати і долучити до справи матеріали економічної (будівельно-оціночної експертизи), висновок і звіт про оцінку майна є підставою для звернення до суду з клопотанням про витребування цих доказів з наведенням мотивів того, чому не вдалося отримати ці матеріали самостійно (відповідно до ст. 84 ЦПК України). 
Саме по собі посилання заявниці на те, що з моменту виконання експертизи минув тривалий час, не свідчить про те, що відповідні матеріли можуть бути втрачені, або їх не можливо буде подати до суду, враховуючи, що із заявою до Товариства про їх отримання вона звернулася лише 15.10.2022, а до суду із цією заявою - 26.10.2022. Крім того, ОСОБА_1 не довела обставин про те, що Фонд державного майна України є володільцем таких документів, або що вони там зберігаються. 
За результатом аналізу змісту заяви про забезпечення доказів суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не навела обставин про те, що в майбутньому докази можуть бути втрачені або подання їх стане ускладненим.
Вважаючи ухвалу незаконною та необґрунтованою, ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.
Доводи скарги зводяться до заперечення проти позовних вимог.
По суті оскарження ухвали апелянтка зазначає, що посилання суду на необхідність доведення заявницею, що запитувані докази, можуть бути втрачені в майбутньому є безпідставними. Докази, які вона просить забезпечити, необхідні не в майбутньому, а зараз в якості істотних доказів.
Вважає, що суд першої інстанції відмовив у забезпеченні доказів шляхом їх витребування з метою приховати цей доказ, оскільки він свідчить на користь відповідачки.
Відмова у забезпеченні доказів, які підтверджуються експертизою, позбавляє відповідачку належного доступу до правосуддя та істотно порушує її процесуальні права.
Просить скасувати ухвалу, постановити нову, якою задовольнити її заяву.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Забезпечення доказів (в тому числі шляхом їх витребування – ст. 116 ЦПК України) та витребування доказів як сприяння суду у процесі збирання доказів учасниками справи (ст. 84 ЦПК України) є різними процесуальними категоріями.
Ці процесуальні дії відрізняються метою їх вчинення, порядком виконання, процедурою оскарження ухвали про їх призначення у справі.
Верховний Суд в ухвалі від 26.11.2019 у справі №401/1824/17 дослідив різницю між витребуванням доказів на підставі ст. 84 ЦПК України та забезпеченням доказів шляхом їх витребування в порядку ст. 116 ЦПК України. 
Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено.
Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Разом з цим, за змістом статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.
Відповідно до частини першої та другої статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.
Забезпечення доказів це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18 та у постанові Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/385/19.
Відповідно до статті 353 ЦПК України ухвала суду першої про витребування доказів на підставі ст. 84 ЦПК України не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів чи скасування ухвали про забезпечення доказів (пункт 2 2 частини першої статті 353 ЦПК України).
За подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом (частини третьої статті 117 ЦПК України).
Зі змісту заяви про забезпечення доказів від 26.10.2022 вбачається, що заявниця просить забезпечити докази шляхом витребування у ТОВ «Центр оцінки власності «Парето» та у Фонду державного майна України належним чином завірені матеріали економічної (будівельно-оціночної) експертизи щодо визначення ринкової вартості нежитлової будівлі, що знаходиться за адресою; АДРЕСА_1 , загальною площею 217,6 кв.м., літера - А-2, у тому числі копії висновку і звіту про оцінку нерухомого майна № 40 ФБ - 2, ідентифікатор за базою ФДМУ: 771714_02112015_40-FB-2, складеного суб`єктом оціночної діяльності 03.11.2015 (дата оцінки – 02.11.2015), виконані оцінювачем ТОВ «Центр оцінки власності «Парето» (Сертифікат № 14164/13 суб`єкта оціночної діяльності, виданого 18.01.2013 Фондом державного майна України).
ОСОБА_1 в обґрунтування своєї заяви одночасно посилається як на ст. 84 ЦПК України, так і на ст. 116 ЦПК України.
Підставою для звернення з заявою зазначає те, що самостійно вказані докази ОСОБА_1 добути не може, так як вона не є замовником експертизи.
При цьому, в заяві відсутні будь-які посилання на те, що доказ, який вона просить забезпечити, витребовується з метою запобігання його втраті.
Звертаючись з заявою про забезпечення доказів шляхом їх витребування заявниця не надала жодних доказів, які б підтверджували ризик втрати витребовуваних доказів.
ОСОБА_1 помилково ототожнила витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим, та витребування доказів як сприяння суду сторонам в поданні відповідного доказу, який неможливо отримати самостійно.
Отже, за таких обставин суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні клопотання про забезпечення доказів.
Порушення судом процесуальних норм, на які вказує апелянтка, не є підставою для скасування ухвали, оскільки такі порушення не призвели до неправильного вирішення заяви.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, - 

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21 листопада 2022 року про відмову в забезпеченні доказів у даній справі – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді