ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/16140/22                                                                 Суддя (судді) першої інстанції: Шулежко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  31 березня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого:           Бєлової Л.В.
суддів:                     Аліменка В.О., Безименної Н.В.,    

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменка Дениса Олеговича про визнання протиправними дій та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:
- визнати дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменко Дениса Олеговича щодо завершення виконавчого провадження неправомірними та скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу № 65757472 від 13 вересня 2022 року. 
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи.  
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що виконавче провадження було відкрито до введення воєнного тану в Україні, а п. 102 розділу XIII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження»  не містять положень, які б встановлювали заборону вчинення у період дії воєнного стану виконавчих дій у виконавчих провадженнях, відкритих на підставі виконавчих написів нотаріусів.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменка Дениса Олеговича про визнання протиправними дій та скасування постанови та призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Протягом встановленого судом строку відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив. 
Відповідно до статті 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 10 червня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Єфіменко Денисом Олеговичем відкрито виконавче провадження № 65757472 з примусового виконання виконавчого напису № 36813 від 26.03.2021 року, виданого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» заборгованості.
В подальшому, відповідачем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в межах даного виконавчого провадження на підставі пункту 9 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».
В мотивувальній частині постанови зазначено: «Згідно п. 102  розділу XIII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України «Про виконавче провадження» забороняється у період дії воєнного стану примусове виконання виконавчих написів нотаріусів.».
Вважаючи дії щодо завершення виконавчого провадження та постанову про повернення виконавчого документа стягувану протиправними, позивач звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.
Суд першої інстанції у задоволенні адміністративного позову відмовив та зазначив, що у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, законодавцем було чітко встановлена заборона щодо вчинення виконавчих дій/примусового виконання виконавчих написів нотаріусів.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до частини першої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У відповідності до  статті 1 Закону №1404-VIII  виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені  Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього  Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього  Закону  підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до частини першої  статті 13 Закону №1404-VIII  під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
За правилами частини першої  статті 26 Закону №1404-VIII  виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Як наслідок, виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати  декларацію про доходи  та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей частина п`ята  статті 26 Закону №1404-VIII).
Отже, виходячи з аналізу викладеного вище, можна прийти до висновку, що державний виконавець зобов`язаний відповідно до вимог чинного законодавства не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа винести постанову про відкриття виконавчого провадження.
Як свідчать матеріали справи, 12 вересня 2022 року приватним виконавцем на підставі пункту 9 частини першої    статті 37 Закону України «Про виконавче провадження»  винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу № 64595984.
Так, згідно пункту 9 частини першої  статті 37 Закону №1404-VIII  виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.
При цьому, при поверненні виконавчого документа стягувачу необхідно враховувати, що підставою для повернення виконавчого документа згідно з пунктом 9 частини першої цієї статті є встановлення безпосередньо у    законі    заборони звертати стягнення    на окреме майно чи кошти боржника.
У свою чергу, як на обставину для застосування вказаних вище приписів    Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець послався на приписи пункту 10-2    розділу ХІІІ «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження»», згідно з яким забороняється у період дії воєнного стану примусове виконання виконавчих написів нотаріусів.
Таким чином, вищевикладене в сукупності свідчить про те, що на даний час приписами  Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження»  чітко встановлена заборона на період дії воєнного стану до моменту його закінчення щодо примусового виконання виконавчих написів нотаріусів.
У той же час, відповідно до частини першої  статті 10 Закону України «Про виконавче провадження»  встановлено, що заходами примусового виконання рішень є:
1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами;
2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника;
3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні;
4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем;
5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.
Тобто, закріплене законодавцем формулювання «примусове виконання» включає у себе усі процесуальні дії, які може вчинювати виконавець під час виконання виконавчого документа.
Отже, враховуючи вищевикладене, беручи до уваги встановлену чинним законодавством України заборону щодо вчинення примусового виконання виконавчих написів нотаріусів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що відповідач повертаючи виконавчий документ стягувачу без виконання діяв правомірно.
При цьому, слід відмітити, що відповідно до частин четвертої-п`ятої  статті 37 Закону №1404-VIII  встановлено, що про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову.    Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею,    не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених    статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.
Згідно з частиною першою  статті 12 Закону №1404-VIII     виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.
У відповідності до частини п`ятої  статті 12 Закону №1404-VIII  у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.
Також, згідно приписів пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що    тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, зокрема, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність будь-яких порушень прав позивача з боку приватного виконавця, оскільки, в даному випадку строк пред`явлення виконавчого документа не закінчився та на даний час призупинений на період дії відповідної заборони щодо примусового виконання виконавчих написів нотаріусів, що свідчить про те, що в подальшому, після закінчення дії відповідної заборони,особа має право повторно його пред`явити до виконання без пропущення строків звернення.
З огляду на наведені вище мотиви колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Доводи апеляційної скарги жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, а відтак не є підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року. 
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України    та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до Приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Єфіменка Дениса Олеговича про визнання протиправними дій та скасування постанови.
Згідно з положеннями  статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до вимог  статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.
Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.  243,  315,  316,  322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року - залишити без задоволення. 
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 27 жовтня 2022 року - залишити без змін. 

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду

Головуючий суддя                                                                      Л.В. Бєлова

Судді                                                                                            В.О. Аліменко, 

                                                                                                     Н.В. Безименна